Справа № 560/10055/24
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

12 серпня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді стажу роботи на посаді начальника Віньковецького районного управління юстиції у розмірі 3 р. 00 м. 00 д. (вимога відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді стаж роботи на посаді начальника Віньковецького районного управління юстиції у розмірі 3 р. 00 м. 00 д. (вимога відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Хмельницькій області здійснити із 26.10.2023 року перерахунок та виплачувати призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного, довічного грошового утримання судді у відставці, - 24 роки 5 місяців 22 дні, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, відповідачем проведено перерахунок пенсії в розмірі 52% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді зі зменшенням його стажу, який дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, неврахувавши до такого стажу професійну діяльність до обрання на посаду судді, що становить 3 роки. Вважаючи дії відповідача протиправними та такими, що суттєво погіршують її становище як судді у відставці, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 12 липня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач правом на подання відзиву на адміністративний позов у наданий йому строк згідно ухвали не скористався, жодних документів до суду не подав.

Будь-яких заперечень чи клопотань у визначений законодавством термін від відповідача не надходило.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив.

Суд встановив, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06.10.1982 ОСОБА_1 з 01.01.1999 по 11.06.2002 працювала на посаді начальника Віньковецького районного управління юстиції Хмельницької області, який є стажем роботи за юридичною спеціальністю, вимога щодо якого визначалася законом та який надавав право бути обраним на посаду судді, - 3 роки.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.10.2023 № 980/0/15-23 позивач звільнена з посади судді Віньковецького районного суду Хельницької області у зв`язку з поданням заяви у відставку.

На підставі наказу голови Віньковецького райнного суду Хмельницької області №53/2.4.2 позивач відрахована зі штату суду з 25.10.2023.

Позивач 31.10.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання суді у відставці.

Головне управління Пенсійного фонду в в Хмельницькій області повідомило, що згідно з розрахунком стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 21 рік 4 місяці 13 днів.

До стажу судді, який дає і право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, не зараховано стаж роботи за юридичною спеціальністю, вимога щодо якого визначалася законом та який надавав право бути обраним на посаду судді, - 3 роки.

Позивач, вважаючи, протиправними зменшення її стажу, а застосування відповідачем положень частини 3 статті 142 Закону №1402-VIІІ - таким, що суперечить положенням статей 8 та 22 Конституції України, оскільки зменшує обсяг конституційних гарантій незалежності суддів, може стосуватися лише призначення, а не перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, звернувся до суду з метою захисту порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами пункту 14 частини 1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Згідно з частинами 2-3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання.

При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (частина 5 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно абзацу 4 пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

За правилами частини 1 статті 120 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010№ 2453-VI (далі - Закон України №2453-VI) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із вимогами статті 135 Закону України №2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції. Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI, в редакції чинній до 28.03.2015, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України №2453-VI, зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 №2862-XIІ "Про статус суддів", (далі - Закон України №2862-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону України №2862-ХІІ, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом 2 частини 4 цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітраж і в України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах. Київському і Севастопольському міських судах. Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражі в у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також, Законом України від 12.07.2018 №2509-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" статтю 137 Закону №1402-VIII доповнено частиною другою такого змісту: "До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді".

Передбачені частиною 2 статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" положення щодо зарахування (перерахунку) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді застосовуються з дати набрання чинності Законом №2509-VIII, тобто з 05.08.2018.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 у справі №9901/805/18 сформовано правовий висновок, відповідно до якого частину 2 статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" слід тлумачити у такий спосіб, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Зазначена норма закону призвела до покращення правового становища позивача, оскільки дозволила зарахувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді.

Вказаний висновок викладено також Верховним Судом у постанові від 21 січня 2021 року у справі №560/499/19.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06.10.1982 ОСОБА_1 з 01.01.1999 по 11.06.2002 працювала на посаді начальника Віньковецького районного управління юстиції Хмельницької області, який є стажем роботи за юридичною спеціальністю, вимога щодо якого визначалася законом та який надавав право бути обраним на посаду судді, - 3 роки.

За таких обставин, позивач має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судці вперше - 3 роки.

Враховуючи викладене, стаж роботи на посаді судді, до якого зараховується зазначений вище стаж, складає загалом більше 32 років, що дає позивачу право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 74% від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді.

Окремо необхідно наголосити, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) виключно Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Зазначена правова позиція неодноразова застосовувалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 09.11.2018 справі №243/4794/17, від 11.12.2018 у справі №522/5168/17 та від 30.01.2020 у справі №592/3694/17.

Згідно наведеного у рішенні Вищої ради правосуддя від 17.10.2023 № 980/0/15-23 розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, загальний стаж, який дає право на відставку (станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя відповідного рішення - 17.10.2023) становить 24 роки 5 місяців 22 дня, з яких: 21 рік 5 місяців 22 дні - робота на посаді судді; 3 роки - стаж роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначалася законом та який надавав право бути обраним на посаду судді.

Отже, доводи пенсійного органу, які не відповідають наведеному рішенню Вищої ради правосуддя в частині вирахування загального стажу роботи позивача як судді, який дає право на звільнення у відставку, за своєю суттю порушує вимоги частини 2 статті 19 Конституції України, оскільки таким чином пенсійний орган протиправно перебирає на себе повноваження Вищої ради правосуддя.

На підставі викладеного, дії відповідача щодо невключення до стажу роботи позивача на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, стажу роботи за юридичною спеціальністю, вимога щодо якого визначалася законом та який надавав право бути обраним на посаду народного судді (3 роки) є протиправними.

З урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, з метою повного захисту порушених прав та інтересів позивача, необхідним є саме зобов`язання відповідача зарахувати стаж роботи за юридичною спеціальністю, вимога щодо якого визначалася законом та який надавав право бути обраним на посаду народного судді (3 роки), а також провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з моменту його призначення, виходячи із розрахунку 58 (п`ятдесят вісім) відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та провести відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених сум.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки оскаржувані рішення не відповідають наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

Згідно статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді стаж роботи на посаді начальника Віньковецького районного управління юстиції у розмірі 3 р. 00 м. 00 д. відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді стаж роботи на посаді начальника Віньковецького районного управління юстиції у розмірі 3 р. 00 м. 00 д. відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці з моменту отримання права на його призначення (з 26.10.2024), з урахуванням стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного, довічного грошового утримання судді у відставці, - 24 роки 5 місяців 22 дні, виходячи із розміру 58% відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та проводити у такому розмірі відповідні нарахування і виплати щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя П.І. Салюк