Справа № 140/4782/24
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року ЛуцькСправа № 140/4782/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішень, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулась з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 21.11.2023 №16016/6/03-20-24-06 про відмову у переході на спрощену систему оподаткування з 01.12.2023; зобов`язання зареєструвати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 з 01.12.2023 платником єдиного податку 2 групи; визнання протиправними дій відповідача щодо обліку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 01.12.2023 на загальній системі оподаткування та зобов`язання відповідача здійснювати облік фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 01.12.2023 на спрощеній системі оподаткування рахувати платником єдиного податку 2 групи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач, починаючи з 19.06.2019 зареєстрована як суб`єкт господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань з основним видом економічної діяльності за КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (основний).

Позивач зазначає, що вона 17.11.2023 звернулася до відповідача із заявою через портал «Дія» щодо державної реєстрації її як фізичної особи-підприємця із застосуванням спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності 2 групи з 01.12.2023. На підставі поданої заяви ОСОБА_1 було зареєстровано фізичною особою-підприємцем та включено до реєстру платників єдиного податку про що свідчить витяг №7157 від 09.02.2024 з реєстру платників єдиного податку. В подальшому, при подачі податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця 09.02.2024, а саме при з`ясуванні підстави відмови у реєстрації декларації, із витягу з реєстру платників єдиного податку №7157 від 09.02.2024 позивачу стало відомо, що вона є платником єдиного податку, але не вказано дату обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, дату застосування ставки, групу платника єдиного податку, перелік видів діяльності. З 10.02.2024 позивач виключена із реєстру платників єдиного податку з переходом на загальній системі оподаткування.

05.03.2024 позивачем подано скаргу на незаконні дії ГУ ДПС у Волинській області до ДПС України, проте скарга була залишена без розгляду згідно рішення від 25.03.2024 №8238/6/99-00-06-03-03-06 з посиланням на те, що ГУ ДПС у Волинській області прийнято рішення про відмову ФОП ОСОБА_1 у переході на спрощену систему оподаткування, яке викладене у листі від 21.11.2023 №16016/6/03-20-24-06.

Листом №5469/6/03-20-24-06-06 від 09.04.2024 було повідомлено, що ОСОБА_1 20.11.2023 було подано заяву №30 щодо застосування спрощеної системи оподаткування з 01.12.2023, підставою для відмови у переході на спрощену систему оподаткування з 01.12.2023 стало наявність податкового боргу по податку на доходи фізичних осіб та військового збору. До цього листа було додано повідомлення про вручення поштового відправлення 124 та довідку про причини повернення 024.

Позивач вважає таку відмову контролюючого органу протиправною, оскільки лист про відмову у переході на спрощену систему оподаткування від 21.11.2023 не отримувала, оскільки невірно вказаний контактний номер телефону на відправленні, що унеможливило належним чином отримати повідомлення про відмову. Також вказує, що податковий борг був погашений 24.11.2023 згідно платіжних інструкцій 0.0.0.1 та 0.0..1. Вказує також, що відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи податковий борг виник через несплату ПДФО та ВЗ від вартості успадкованого майна, відтак вказаний податковий борг жодним чином не стосується здійснення позивачем підприємницької діяльності, а є зобов`язанням виключно фізичної особи, а не фізичної особи-підприємця.

З огляду на вказане просить задовольнити позовні вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 13.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

30.05.2024, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, із змісту якого слідує, що відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що ОСОБА_1 20.11.2023 подано заяву №30 щодо застосування спрощеної системи оподаткування з 01.12.2023.

Посилаючись на норми пп. 291.5.8. п. 291.5. ст. 291 ПК України, де зазначено, що не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп зокрема, платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), вказує, що станом на день подання заяви 20.11.2023 згідно баз даних ГУ ДПС у Волинській області у ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) був у наявності податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500) в сумі 2118,00 грн та по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11011001) в сумі 635,40 грн. Відтак ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відмовлено у переході на спрощену систему оподаткування з 01.12.2023 на підставі пп. 291.5.8 п.291.5 ст.291, п. 299.6 ст. 299 ПК України. Лист про відмову надіслано поштовим відправленням через відділення Укрпошти з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, поштового переказу (лист №16016/6/03-20-24-06 від 21.11.2023). 02.01.2024 лист повернуто ПВПЗ 65 Укрпошти з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Також відповідач зауважує, що зважаючи на той факт, що контролюючим органом лист №16016/6/03- 20-24-06 від 21.11.2023 надіслано позивачу з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, поштового переказу за місцезнаходження позивача, що ним самим не заперечується, то з урахуванням наведених норм законодавства та позиції Верховного Суду, лист слід вважати врученим належним чином.

Не погодившись з рішенням контролюючого органу позивач звернувся до ДПС України із скаргою, яку рішенням №8238/6/99-00-06-03-06 від 25.03.2024 залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строку адміністративного оскарження.

З наведених підстав відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю. Також заперечує проти відшкодування витрат на правову допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю та необгрунтованістю.

За змістом статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову, відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, позаяк заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Отже, заявлене у відзиві представником відповідача клопотання про розгляд справи за участі сторін не підлягало судом вирішенню по суті.

Ухвалами суду від 29.07.2024 та від 22.07.2024 задоволено клопотання представника позивача про витребування письмових доказів у ГУ ДПС у Волинській області та ДПС України відповідно.

На виконання ухвали суду від 29.07.2024 ГУ ДПС у Волинській області частково була надана запитувана інформація.

Станом на 13.08.2024 ДПС України ухвала суду від 22.07.2024 про витребовування доказів не виконана.

Інших заяв, в тому числі по суті справи, на адресу суду не надходило.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Як слідує з матеріалів справи, 17.11.2023 через Єдиний портал державних послуг «Дія» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) подано заяву №12023 щодо державної реєстрації фізичної особи-підприємця із застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності з 01.12.2023 другої групи (а. с. 7-12).

Згідно з витягу з ІКС «Податковий блок», датою реєстрації заяви №30 в ГУ ДПС у Волинській області є 20.11.2023.

Однак, ГУ ДПС у Волинській області листом №16016/6/03-20-24-06 від 21.11.2023 ФОП ОСОБА_1 відмовлено у переході на спрощену систему оподаткування з 01.12.2023 на підставі пп. 291.5.8 п.291.5 ст.291, п. 299.6 ст. 299 ПК України з тих підстав, що станом на день подання заяви 20.11.2023 згідно баз даних Головного управління ДПС у Волинській області у ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) був у наявності податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500) в сумі 2118,00 грн та по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11011001) в сумі 635,40 грн (а. с. 18).

Зазначене рішення надіслано ОСОБА_1 14.12.2021 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням за номером відправлення №124, однак 02.01.2024 лист повернуто ПВПЗ 65 Укрпошти з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Не погодившись з таким рішенням контролюючого органу, позивач 05.03.2024 звернувся до ДПС України із скаргою, яку рішенням №8238/6/99-00-06-03-06 від 25.03.2024 залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строку адміністративного оскарження (а. с. 73).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України врегульовує відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до приписів пунктів 291.2, 291.3 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

У свою чергу, за приписами пп. 298.1.1 п. 298.1 ст. 298 Податкового кодексу України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву.

Заява подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один з таких способів:

1) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

2) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

3) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронні довірчі послуги»;

4) державному реєстратору під час державної реєстрації створення юридичної особи або державної реєстрації фізичної особи - підприємця.

Відповідна заява або відомості передаються до контролюючих органів у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Пунктом 298.3 статті 298 ПК України визначено, що у заяві зазначаються такі обов`язкові відомості:

1) найменування суб`єкта господарювання, код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків);

3) податкову адресу суб`єкта господарювання;

4) місце провадження господарської діяльності;

5) обрані суб`єктом господарювання види господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2010;

6) обрані суб`єктом господарювання група та ставка єдиного податку або зміна групи та ставки єдиного податку;

7) кількість осіб, які одночасно перебувають з фізичною особою - підприємцем у трудових відносинах, та середньооблікова чисельність працівників у юридичної особи;

8) дата (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

Відповідно, статтею 299 Податкового кодексу України регламентується порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку.

Пунктом 299.1 ст. 299 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з пунктом 299.3 ст. 299 Податкового кодексу України у разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний протягом двох робочих днів від дати надходження заяви щодо переходу на спрощену систему оподаткування зареєструвати таку особу платником єдиного податку.

З аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що у разі надходження заяви суб`єкта господарювання про перехід на спрощену систему оподаткування, контролюючим органом має бути прийняте рішення про реєстрацію такої особи платником єдиного податку у разі відсутності підстав для відмови у такій реєстрації.

У свою чергу, відповідно до п. 299.5 ст. 299 Податкового кодексу України у разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний надати протягом двох робочих днів з дня подання суб`єктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб`єктом господарювання у встановленому порядку.

У постанові від 24.01.2020 у справі №804/2506/16 Верховний Суд вказав, що відповідно до пункту 299.6 статті 299 ПК України підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно: 1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу; 2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації; 3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

Відтак, нормами Податкового кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку.

Пунктом 291.5 статті 291 Податкового кодексу України визначено які суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп. Так зокрема, не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) (пункт 291.5.8).

Відповідно до п. 15.1. ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Отже, обов`язковою умовою для реєстрації платника податків на спрощеній системі оподаткування є відсутність податкового боргу.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, 17.11.2023 позивач звернулась до податкового органу із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, що підтверджується відповідною квитанцією податкового органу та не заперечується відповідачем.

На підставі поданої заяви ОСОБА_1 було зареєстровано фізичною особою-підприємцем та включено до реєстру платників єдиного податку про що свідчить витяг №7157 від 09.02.2024 з реєстру платників єдиного податку та виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 13, 15).

Як вбачається із витягу з інтегрованої картки платника податків в ІКС «Податковий блок» у період з 31.07.2023 по 24.11.2024 у позивача був у наявності податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500) в сумі 2118,00 грн та по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11011001) в сумі 635,40 грн, що не заперечувалось позивачем у позовній заяві.

Вважаючи суму несплаченого позивачем вказаного вище боргу, за результатом розгляду заяви від 17.11.2023 податковий орган згідно листа №16016/6/03-20-24-06 від 21.11.2023 відмовив позивачу у її задоволенні.

В подальшому, при подачі податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця 09.02.2024, а саме, як вказує позивач, при з`ясуванні підстави відмови у реєстрації декларації, із витягу з реєстру платників єдиного податку №7157 від 09.02.2024 позивачу стало відомо, що вона є платником єдиного податку, але не вказано дату обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, дату застосування ставки, групу платника єдиного податку, перелік видів діяльності.

З 10.02.2024 позивач виключена із реєстру платників єдиного податку з переходом на загальну систему оподаткування.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що послуга щодо реєстрації фізичною особою-підприємцем та платником єдиного податку позивачем була отримана відповідно до Порядку надання електронних публічних послуг в автоматичному режимі затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2022 №868 (далі Порядок №868).

Даний Порядок №868 визначає механізм надання електронних публічних послуг, що надаються в автоматичному режимі програмними засобами інформаційно-комунікаційних систем, без додаткового опрацювання суб`єктами надання електронних публічних послуг у режимі реального часу або з відкладеною умовою на підставі заяв (звернень, запитів) суб`єктів звернення, поданих в електронній формі з використанням засобів Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (далі - Портал Дія).

Пунктом 4 Порядку №868 визначено, що електронні публічні послуги в автоматичному режимі надаються суб`єктам звернення, які пройшли електронну ідентифікацію та автентифікацію на Порталі Дія, у тому числі з використанням інтегрованої системи електронної ідентифікації, кваліфікованих електронних підпису та печатки, а також інших засобів ідентифікації, які дають змогу однозначно встановлювати особу.

Відповідно до пункту 7 Порядку №868 формування заяв (звернень, запитів) припиняється засобами Порталу Дія, якщо зазначені у заяві відомості: надані не в повному обсязі; не відповідають вимогам арифметичного та формато-логічного контролю; не відповідають відомостям, отриманим засобами Порталу Дія з інформаційно-комунікаційних систем, держателями яких є відповідні органи державної влади або органи місцевого самоврядування (далі - інформаційно-комунікаційні системи).

Відповідно до ч. 1, 2, 6 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» інформаційна взаємодія між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів у випадках, визначених цією статтею, здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з відповідними державними органами.

Технічний адміністратор Єдиного державного реєстру в день проведення реєстраційної дії забезпечує передачу до інформаційних систем: до центрального органу виконавчої влади, що реалізує єдину державну податкову політику та державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одночасно з відомостями Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію створення юридичної особи та державну реєстрацію фізичної особи підприємця технічним адміністратором Єдиного державного реєстру забезпечується передача копії заяви про обрання спрощеної системи оподаткування та/або реєстраційної заяви про добровільну реєстрацію як платника податку на додану вартість в електронній формі, якщо такі заяви були подані як додаток до заяви про державну реєстрацію.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику та державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру таких відомостей:, зокрема про відсутність (наявність) заборгованості із сплати податків і зборів та відсутність (наявність) заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - у день отримання запиту від суб`єкта державної реєстрації.

Відповідно до п. 16 Положення про Єдиний державний вебпортал електронних послуг (надалі - Положення) електронна інформаційна взаємодія Порталу Дія з національними електронними інформаційними ресурсами, іншими інформаційно-комунікаційними системами здійснюється через систему електронної взаємодії у визначеному законом порядку.

Відповідно до пункту 25 Положення, на Порталі Дія також використовується (обробляється) інформація, яка подається користувачем та/або надходить до Порталу Дія в порядку електронної інформаційної взаємодії з національних електронних інформаційних ресурсів, інших інформаційно-комунікаційних систем відповідно до визначених цим Положенням завдань та функціональних можливостей Порталу Дія.

На виконання вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Порядку надання електронних публічних послуг у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у автоматичному режимі затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства цифрової трансформації України 14.07.2022 №2933/5/66, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.07.2022 за №780/38116 (далі - Порядок), та з огляду на чітко встановлений законодавством перелік функцій та повноважень ДП «ДІЯ», як технічного адміністратора Порталу Дія, Підприємством реалізована технічна можливість подачі заяви про державну реєстрацію фізичної особи-підприємцем засобами Порталу Дія для подальшого її опрацювання у встановленому законодавством порядку.

Водночас, згідно з пунктами 11-12 Порядку програмне забезпечення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) здійснює: державну реєстрацію в автоматичному режимі без участі державного реєстратора шляхом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру; генерування в автоматичному режимі коду доступу до результатів надання електронної публічної послуги з державної реєстрації з подальшим його надісланням до Порталу Дія для забезпечення відповідного доступу заявника.

За результатом проведеної державної реєстрації та після отримання в порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами Державної служби статистики України і Державної податкової служби України відповідних відомостей засобами Єдиного державного реєстру в автоматичному режимі формується виписка з нього, у якій зазначається, що державна реєстрація проведена програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру.

Відтак, з огляду на вище вказані норми, суд зазначає, при подачі заяви щодо державної реєстрації фізичної особи-підприємця №12023 відбувалася автоматична перевірка відомостей, вказаних позивачем ОСОБА_1 та можливість надання даних послуг в автоматичному режимі.

Оскільки заява була прийнята, то підстав для відмови у реєстрації платником єдиного податку не було.

Також суд вважає за необхідне вказати, що навіть за умови можливості застосування податковим органом підстави для відмови позивачу у переході на спрощену систему оподаткування з 01.12.2023, передбаченої підпунктом 291.5.8 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України, сума несплаченого боргу по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500) становить 2118,00 грн, по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11011001) - 635,40 грн, в загальному 2753,40 грн, є незначною, оскільки згідно абзацу третього пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який згідно з п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України становить17 грн.

Наведене спростовує висновки контролюючого органу про наявність правових підстав, передбачених положенням податкового законодавства, для відмови у задоволенні поданої позивачем заяви.

Крім того, наявна сума податкового боргу була погашена позивачем 24.11.2023, що підтверджується платіжними інструкціями 0.0.0.1 та 0.0..1.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що рішення відповідача, оформлене листом №16016/6/03-20-24-06 від 21.11.2023 про відмову в переході на спрощену систему оподаткування зі сплатою єдиного податку 2-ї групи за ставкою 20% слід визнати протиправним та скасувати.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.05.2019 у справі №826/17220/17.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №208/8402/14-а, від 29.03.2018 у справі №816/303/16, від 06.03.2019 у справі №200/11311/18-а, від 16.05.2019 у справі №818/600/17 та від 21.11.2019 у справі №344/8720/16-а.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів суду, що відмовляючи позивачу в задоволенні заяви від 17.11.2023 про перехід на спрощену систему оподаткування зі сплатою єдиного податку 2-ї групи за ставкою 20%, діяв обґрунтовано, добросовісно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Таким чином, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з метою повного та ефективного захисту порушених прав фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 слід зобов`язати відповідача зареєструвати позивача платником єдиного податку 2-ї групи зі сплатою єдиного податку за ставкою 20-% з 01.12.2023.

Вказаний спосіб захисту порушених прав позивача є належним та достатнім для їх відновлення та виключає необхідність визнання протиправними дій відповідача щодо обліку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 01.12.2023 на загальній системі оподаткування та зобов`язання відповідача здійснювати облік фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 01.12.2023 на спрощеній системі оподаткування, з огляду на що, позов підлягає частковому задоволенню у спосіб, визначений судом.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3028,00 грн, сплачений згідно з платіжною інструкцією від 30.04.20243

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ) про визнання протиправним та скасування рішень, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Волинській області, оформлене листом від №16016/6/03-20-24-06 від 21.11.2023 про відмову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в переході на спрощену систему оподаткування зі сплатою єдиного податку 2-ї групи з 01.12.2023.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Волинській області зареєструвати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку 2-ї групи з 01.12.2023.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області сплачений судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський