Справа № 322/541/24
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 серпня 2024 року

м. Київ

справа №322/541/24

провадження № К/990/28854/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Мацедонської В. Е., Уханенка С. А.,

перевіривши касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в :

23 липня 2024 року зазначену скаргу подано засобами поштового зв`язку.

25 липня 2024 року скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував ухвалені у цій справі судові рішення й установив, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії АА №00018056 від 18 березня 2024 року, винесену старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Тєслюк Євгенією Володимирівною, відносно ОСОБА_1 за частиною другою статті 132-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Новомиколаївський районний суд Запорізької області рішенням від 18 квітня 2024 року адміністративний позов задовольнив.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті оскаржила його в апеляційному порядку.

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 01 травня 2024 року залишив її без руху та запропонував апелянту в строк протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали виконати вимоги ухвали та усунути виявлені недоліки апеляційної скарги, а саме: документу, який підтверджує факт сплати судового збору у визначеному законодавством України розмірі - 726,72 грн; доказів надсилання іншим учасникам справи листом з описом вкладення копії поданої Державною служби України з безпеки на транспорті апеляційної скарги з доданими до неї документами.

Вказана ухвала суду була доставлена до електронного кабінету апелянта в підсистемі «Електронний суд» 06 травня 2024 року, враховуючи положення пункту 5 частини шостої статті 251 КАС України, оскільки копію ухвали доставлено 03 травня 2024 року після 17:00 год., що підтверджується довідкою про доставку копії ухвали без руху від 01 травня 2024 року в електронний кабінет відповідача в системі «Електронний суд».

На виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, відповідач подав клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення суду, а також докази надсилання іншим учасникам справи листом з описом вкладення копії поданої Державною службою України з безпеки на транспорті апеляційної скарги з доданими до неї документами.

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 23 травня 2024 року відмовив у задоволенні клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2024 року у справі № 322/541/24 - повернув відповідно до частини другої статті 298 КАС України, оскільки відповідач не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху.

Не погодившись із судовим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав повторно апеляційну скаргу 05 червня 2024 року.

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 12 червня 2024 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року залишив без руху, надавши десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги із зазначенням у ній дати отримання копії повного судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується із наданням доказів що її підтверджують, за наявності.

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 20 червня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано скаржнику протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків вказавши інші поважні підстави для поновлення строку апеляційного оскарження.

Вказана ухвала суду була доставлена відповідачу 20 червня 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку зазначеної ухвали суду до електронного кабінету скаржника через підсистему «Електронний суд».

28 червня 2024 року відповідач звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку звернення до суду з апеляційною скаргою в якому зазначає про те, що Укртрансбезпека не мала наміру здійснити порушення процесуального права та затягування процесу, а з метою сплати судового збору відповідачем вжито заходів щодо направлення до Державної казначейської служби України службового листа на сплату судового збору. Не зважаючи на вказані обставини (впровадження воєнного стану, відсутність коштів для сплати судового збору, велике навантаження), працівники Укртнасбезпеки та її територіальних органів вживають всіх заходів для своєчасного оскарження судових рішень, прийнятих не на користь держави.

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 03 липня 2024 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2024 року у справі № 322/541/24.

Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач оскаржив його в касаційному порядку.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Частиною третьою статті 298 КАС України встановлено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами). Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, що були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, суд виходить з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, що слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.

Порядок вручення судових рішень унормований статтею 251 КАС України.

Відповідно до частини п`ятої статті 251 КАС України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення в електронній формі надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Частина шоста статті 251 КАС України встановлює, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

За правилами частини першої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку у такому випадку починається з наступного дня після вручення копії судового рішення (з урахуванням вимог абзацу сьомого частини шостої статті 251 КАС України).

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно з частиною четвертою статті 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Як убачається із змісту ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2024 року рішення відповідачем отримано 19 квітня 2024 року, про що зазначено відповідачем у поданій ним апеляційній скарзі.

Вдруге з апеляційною скаргою апелянт звернувся до суду апеляційної інстанції лише 05 червня 2024 року, тобто з пропуском, визначеного статтею 286 КАС України, строку.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначив, що оскільки обов`язковість та можливість сплати судового збору у відповідача, відповідно до статті 295 КАС України, виникає з дати початку перебігу строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, який враховуючи дату отримання повного судового рішення, що оскаржується - 19 квітня 2024 року для відповідача розпочався саме з цієї дати, а не з дати отримання ухвали суду про залишення без руху попередньоподаної апеляційної скарги, як помилково вважає відповідач. Враховуючи дату отримання повного судового рішення, що оскаржується - 19 квітня 2024 року, суд апеляційної інстанції вважає, що такий строк був більш ніж достатній для здійснення сплати судового збору в межах строку встановленого законом на подачу апеляційної скарги, який враховуючи цю категорію справи є десятиденним для оформлення та подачі апеляційної скарги, тобто скаржник маючи намір оскаржити судове рішення у цій справі мав обов`язок щодо сплати судового збору до 29 квітня 2024 року. При цьому, суд апеляційної інстанції приймає до уваги й те, що скаржник не наводить обставин з посиланнями на докази неможливості здійснити оплату судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі до 04 червня 2024 року.

Зважаючи на викладене, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у цій справі, суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, оскільки апеляційна скарга подана поза межами строку апеляційного оскарження, а підстави для поновлення цього строку відповідачем не наведені.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі № 322/541/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді В. Е. Мацедонська

С. А. Уханенко