Справа № 200/5428/24
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 серпня 2024 року Справа №200/5428/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шувалова Т.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), Офіцера ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_3 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення сум,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , Офіцера ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_3 , в якому просить суд:

- визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіцера ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_3 , що виразилася у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 середнього заробітку, грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у зв`язку із недопуском до виконання військової служби за Контрактом від 28.10.2020 за період з 28.10.2020 по 30.09.2021 протиправною;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у зв`язку із недопуском до виконання військової служби за Контрактом від 28.10.2020 за період з 28.10.2020 по 30.09.2021, з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів.;

- визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіцера ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_3 , що виразилася у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 середнього заробітку, грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 07.06.2023 та по дату повного розрахунку протиправною;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток, грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 07.06.2023 по 07.12.2023, з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток, грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 08.12.2023 по 08.06.2024, з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток, грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 09.06.2024 та по дату повного розрахунку, з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

- встановити контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За приписами пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Як визначено частиною першою статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частина п`ята статті 122 КАС України передбачає, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, визначено місячний строк звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, в тому числі і військової служби.

У справі, що розглядається, позивач 07.08.2024 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу за період з 28.10.2020 по 30.09.2021; середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні з 07.06.2023 по 07.12.2023; середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні з 08.12.2023 по 08.06.2024; середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні з 09.06.2024 та по дату повного розрахунку.

Положення статті 122 КАС України не містять норм, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин №2352-IX (далі - Закон №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Офіційне тлумачення положення указаної норми надав Конституційний Суд України у рішеннях від 15.10.2013 №8-рп/2013 та №9-рп/2013.

Так, у Рішенні від 15.10.2013 №8-рп/2013 (справа №1-13/2013) Конституційний Суд України дійшов висновку, що в аспекті конституційного звернення, положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України Про оплату праці необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Згідно з пунктом 2.1 мотивувальної частини вказаного Рішення поняття заробітна плата і оплата праці, які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.

Верховний Суд, надаючи оцінку поняттям грошова винагорода, одноразова грошова допомога при звільненні, оплата праці і заробітна плата, які використовується у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, виснував, що вказані поняття є рівнозначними.

Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Законом №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому, з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (рішення від 09.02.1999 №1-рп/99, від 13.05.1997 №1-зп, від 05.04.2001 №3-рп/2001), Верховний Суд у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі №260/3564/22 (адміністративне провадження №Пз/990/4/22) дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України (у редакції Закону №2352-IX) тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

За приписами частин першої та другої статті 233 КЗпП України (в редакції з 19.07.2022) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Відтак, після 19.07.2022 строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями.

Ураховуючи вищевказані норми, суд зазначає, що звертаючись 07.08.2024 з позовом до суду в частині: стягнення середнього заробітку (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні з 07.06.2023 по 07.12.2023; стягнення середнього заробітку (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні з 08.12.2023 по 08.06.2024; стягнення середнього заробітку (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні з 09.06.2024 та по дату повного розрахунку позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду.

Позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду з даними позовом, яке обґрунтоване тим, що КЗпП України до 19.07.2022 не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, тобто позивач також розуміє, що КЗпП України лише до 19.07.20200 року не обмежував будь яким строком право на звернення до суду. Проте доводів щодо причин пропуску ним строку після 19.07.2022 року щодо частини спірних правовідносин, які виникли після цієї дати, позивач не наводить.

Також позивач на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом посилався на те, що чекав на розгляд справи № 200/6666/23 в Верховному Суді за його позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 , третя особа: Краматорський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Звернення до суду із цією позовною заявою до прийняття рішення Верховним Судом по справі № 200/6666/23 позивач вважав передчасним, оскільки у Верховному Суді розглядався позов, який містив наступні вимоги:

- визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , та начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника ОСОБА_2 , що виразилася у нездійсненні щодо військовослужбовця ОСОБА_1 з дати проходження ним військової служби з 28 жовтня 2020 року по дату винесення рішення судом у справі розрахунку та виплати матеріального, грошового забезпечення з урахуванням надбавок за вислугу років, відповідної кваліфікації, та інших надбавок, доплат, винагород, премій, порушенням умов абзацу другого, дев`ятого, дванадцятого, чотирнадцятого, п`ятнадцятого пункту 2 Контракту від 28 жовтня 2020 року про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» протиправною;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконати: наказ Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» та абзац другий, дев`ятий, дванадцятий, чотирнадцятий, п`ятнадцятий пункту 2 зобов`язань Контракту від 28 жовтня 2020 року про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу та здійснити на користь ОСОБА_1 , розрахунок та виплату належного матеріального забезпечення, виплату грошового забезпечення з урахуванням надбавок за вислугу років, відповідної кваліфікації, та інших надбавок, доплат, винагород, премій, які йому належали з 28 жовтня 2020 року до 01 жовтня 2021 року включно;

- визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 - полковника ОСОБА_2 , яка виразилася у несплаті страхових внесків, передбачених Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підлягає сплаті щомісяця відповідно до Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за час проходження військової служби військовослужбовцем ОСОБА_1 з 28 жовтня 2020 року до 01 жовтня 2021 року і по дату ухвалення судового рішення у справі, порушенням умов визначених в абзаці другому, дев`ятому, дванадцятому, чотирнадцятому, п`ятнадцятому пункту 2 Контракту від 28 жовтня 2020 року про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, порушенням наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» протиправною;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплатити страхові внески передбачені Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до Закону України від 08 липня 2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», виконати лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28 листопада 2023 року №0500-0704-8/102219 з проханням проведення аналізу поданої звітності та привести дані реєстру застрахованих осіб до актуального стану за час проходження військової служби ОСОБА_1 , з 28 жовтня 2020 року до 01 жовтня 2021 року.

Ухвалою від 05.08.2024 по справі №200/6666/23 Верховним Судом відмовлено у відкритті касаційного провадження. Відповідно після ухвалення Верховним Судом рішення, позивач звернувся з цим позовом до суду.

На думку суду вказані позивачем доводи є необґрунтованими, оскільки позивач мав можливість звернутись своєчасно з цим позовом до суду та подати заяву про зупинення провадження у справі до розгляду Верховним Судом справи №200/6666/23, якщо вважав, що розгляд справи може вплинути на вирішення іншої справи.

Таким чином суд вважає, що відсутні доводи, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відтак, обставини, на які посилався позивач зазначаючи про поважність пропуску ним строку звернення до суду з позовом судом оцінюються критично, тому позивач має подати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення із зазначенням інших підстав для його поновлення, а також доказів поважності причин його пропуску в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні з 07.06.2023 по 07.12.2023; середнього заробітку (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні з 08.12.2023 по 08.06.2024; середнього заробітку (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні з 09.06.2024;

Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Водночас доказів наявності у позивача статусу учасника бойових дій до матеріалів позову не подано, відтак підстави для звільнення його від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» відсутні.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року - 3028 грн.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як убачається з позовних вимог, предметом позову у даній справі є вимога немайнового характеру, а отже, ставка судового збору за подання даного позову становить - 1211,20 грн.

Водночас, суд звертає увагу на те, що у зв`язку з початком функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), а саме: «Електронний кабінет», «Електронний суд» та підсистеми відеоконференцзв`язку, статтю 4 Закону України «Про судовий збір» доповнено частиною третьою, згідно з якою при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки у цій справі позивач позовну заяву подав в електронній формі через підсистему «Електронний суд», розмір судового збору становить 968,96 грн (1211,20 грн * 0,8).

Проте, позивачем не додано до позовної заяви доказу сплату судового збору у розмірі 968, 96 грн.

Таким чином, позивачу потрібно сплатити судовий збір у розмірі 968,96 грн.

За таких обставин, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, шляхом: сплати судового збору у розмірі 968,96 грн за подання адміністративного позову немайнового характеру (платіжні реквізити для перерахування судового збору: отримувач коштів Донецьке ГУК/Слов`янська МТГ/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37967785; Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA4005658; код класифікації доходів бюджету 22030101; Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Донецький окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа)) та надати до суду документ про сплату судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно частини першої статті 5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Суд зазначає, що обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача, саме для цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що містяться в статті 160 КАС України. При цьому, цей обов`язок не може бути перекладено на суд, оскільки саме позивач є зацікавленим в ефективному захисті своїх прав та ефективному здійснені судочинства за його позовною заявою.

З позовної заяви убачається, що позивач просить, зокрема: стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 , нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток, грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 09.06.2024 та по дату повного розрахунку, з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Тобто вказані вимоги сформульовані не чітко, а саме в одній вимозі об`єднані декілька видів захисту як: стягнути, нарахувати та виплатити.

Таким чином, позивачу необхідно надати до суду уточнену позовну заяву зазначивши в ній один із видів захисту прав позивача: або стягнути, або зобов?язати нарахувати та виплатити.

Пунктом 5 частини п`ятої статті 160 КАС України визначено, що в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, яким позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до частини четвертої статті 161 КАС позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може подати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З позовної заяви убачається, що позивач, зокрема, просить стягнути з відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 : середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні з 07.06.2023 по 07.12.2023; середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні з 08.12.2023 по 08.06.2024; середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні з 09.06.2024 та по дату повного розрахунку.

При цьому, позивачем не додано до позовної заяви доказів щодо звільнення зі служби (наказів про звільнення зі служби: 07.06.2023, 08.12.2023 та 09.06.2024).

Крім того, позивачем не додано до позовної заяви доказів розрахунку з ним при звільненні.

Таким чином, позивачу необхідно усунути вказаний недолік позовної заяви шляхом надання до суду доказів про звільнення зі служби: 07.06.2023, 08.12.2023 та 09.06.2024 та доказів розрахунку з ним при звільненні (виписка з банку про зарахування коштів, скріншот зарахування, тощо).

Так, частиною п`ятою статті 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів (пункт 4).

В позовній заяві позивачем визначено декілька відповідачів: ІНФОРМАЦІЯ_3 , начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , Офіцер ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_3 .

При цьому, всупереч частини п`ятої статті 160 КАС України у прохальній частині позовної заяви позивачем не зазначено позовних вимог (зобов`язального характеру) щодо кожного із зазначених ним відповідачів, зокрема, до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , Офіцера ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_3 .

Таким чином, позивачу необхідно усунути вказаний недолік шляхом належного оформлення позовної заяви у відповідності до частини п`ятої статті 160 КАС України.

Згідно з частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, її належить залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В АЛ И Л А:

Позовну заву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , Офіцера ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною, стягнення сум - залишити без руху.

У задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду:

- документу про сплату судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору;

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення із зазначенням інших підстав для його поновлення, а також доказів поважності причин його пропуску в частині позовних вимог про стягнення: середнього заробітку (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні з 07.06.2023 по 07.12.2023; середнього заробітку (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні з 08.12.2023 по 08.06.2024; середнього заробітку (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні з 09.06.2024;

- уточненої позовної заяви із зазначенням конкретного виду захисту в частині позовних вимог про «стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 середнього заробітку, грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 09.06.2024 та по дату повного розрахунку, з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів»;

- уточненої позовної заяви із зазначенням позовних вимог щодо кожного із зазначених ним відповідачів, зокрема до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , Офіцера ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_3 ;

- копії наказів про звільнення зі служби: 07.06.2023, 08.12.2023 та 09.06.2024 та докази розрахунку при звільненні зі служби (виписка з банку про зарахування коштів, скріншот зарахування, тощо);

У разі невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Шувалова