Справа № 541/2041/24
Суддя: Дністрян О. М.
Дата ухвалення: 2024-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/2041/24
Номер провадження 2-а/541/22/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 серпня 2024 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

за участю представника позивача - адвоката Ісаєнко Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород справу за позовною заявою ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Ісаєнко Н.І., звернувся до суду з позовною заявою до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свій позов мотивував тим, що 27 травня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 було прийнято постанову № 85 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, відносно ОСОБА_1 . Відповідно до тексту оскаржуваної постанови, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не своєчасно надав до відповідних органів, де він перебуває на військовому обліку, інформацію щодо зміни в своїх військово-облікових даних, а саме: не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_4 про народження доньки. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги статті 38 частини 11 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Порушення було зафіксовано протоколом № 85 від 26.05.2024 року, складеним у відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з чим на ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 17000 тисяч гривень. Вважають, що вказана постанова є протиправною, винесена з порушенням норм процесуального та адміністративного права, а тому підлягає скасуванню. Зазначив, що посадові особи в особі начальника ОСОБА_2 , який відповідає за дії підпорядкованих йому працівників, в незаконний спосіб, без законних підстав, з порушенням прав людини і громадянина, затримали ОСОБА_3 26.05.2024 року, позбавили права на вільне пересування, проти його волі, із застосуванням щодо нього морального тиску. В подальшому склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП. Крім того, в тексті протоколу № 85 від 26.05.2024 року про вчинення адміністративного правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП. Однак, вказаний протокол про адміністративне правопорушення складено з грубим порушенням норм КУпАП та містить дані, які протирічать фактичним обставинам справи. Зокрема, офіцер відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 молодший лейтенант ОСОБА_4 під час незаконного та необгрунтованого затримання ОСОБА_1 грубо порушував права позивача, не роз`ясняючи їх останньому. В подальшому позивач з протоколом не був ознайомлений, зміст протоколу йому не зачитував ніхто в ІНФОРМАЦІЯ_5 . При складанні цього протоколу особа, що його склала, без посилання на письмові докази прийшла до висновку про наявність адміністративного правопорушення в ОСОБА_5 . У зв`язку з чим позивач відмовився від підписання вищевказаного протоколу та не підписав його, так як не погоджувався з ним. Однак, молодший лейтенант ОСОБА_4 про вказане зауваження нічого не вказав в протоколі. Свідки, які зазначені у протоколі не були присутні під час його складання. Наголошують, що протокол про адміністративне правопорушення № від 26.05.2024 року повністю суперечить оскаржуваній постанові № 85 від 27.05.2024року, так як згідно тексту постанови, на ОСОБА_6 було накладено штраф у розмірі 17000 тисяч гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, а згідно протоколу № 85 від 26.05.2024 року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП. Тобто є не зрозумілим, яким чином можна було прийняти постанову та накласти штраф в розмірі 17 000 тисяч гривень за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Окрім того, оскаржувана постанова, яка була вручена позивачу не містить печатки, підпису та по батькові начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також зазначив, що на військовому обліку ОСОБА_1 перебуває з 2001 року, згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 26.04.2005 року ОСОБА_7 (донька ОСОБА_1 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 . Тобто саме з 31.03.2005 року у ОСОБА_1 виник обов`язок повідомити про такі зміни відповідні органи, де він перебуває на військовому обліку. Зокрема, після народження доньки ОСОБА_1 повідомляв до РТЦК та СП інформацію стосовно народження доньки письмовою заявою, яку було направлено засобами поштового зв`язку. Тому позивачу взагалі не зрозуміло, які саме норми чинного законодавства ним порушено, так як з 2005 року його сімейний стан, стан здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку, освіта не змінювалися. Тобто в діях ОСОБА_5 відсутня подія та відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 3 ст. 210 КУпАП. Окрім того, вийшов строк щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , так як з моменту народження його доньки пройшло 19 років. Просив постанову про накладення адміністративного стягнення №85 від 27 травня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн - скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 закрити, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок.

Ухвалою суду від 07.06.2024р. відкрито провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, та просила їх задовольнити.

Представник відповідача, сповіщені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Пункт 19 статті 4 КАС України визначає індивідуальний акт як акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Стаття 254 КУпАП встановлює, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

За приписами ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені ТЦК розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники ТЦК.

Частиною 1 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Ч.2 зазначеної статті передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Частина 3 ст. 210 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Судом встановлено, що 26 травня 2024 року офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 молодшим сержантом ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення №85, відповідно до якого: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , несвоєчасно вніс зміни в свої військо-облікові дані, а саме, що в нього з`явилась донька. Даними діями громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та правила військового обліку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022р. Чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210 КУпАП. (а.с.17)

27 травня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 винесено постанову №85 за справою про адміністративне правопорушення,якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. Відповідно до зазначеної постанови, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , несвоєчасно надав зміни в свої військово-облікові дані, а саме народження доньки. Даними діями громадянин ОСОБА_8 порушив вимоги статті 38 частини 11 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Правопорушення було зафіксовано протоколом № 85 від 26.05.2024 року в четвертому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19).

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17 від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16 від 17.07.2019 року у справі №295/3099/17 та від 05.03.2020 року у справі №607/7987/17.

За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення правил військового обліку в особливий період.

Згідно зі абз.11 ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указами Президента України №64/2022та№69/2022 від 24.02.2022 рокув Україні оголошено воєнний стан та загальну мобілізацію, які діють і по цей час. Тобто, на дату винесення оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ст. 256 КУпАП).

Протокол про адміністративне правопорушення від 26 травня 2024 року містить суттєві недоліки, у зв`язку з чим на його підставі неможливе винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, з дотриманням норм КУпАП. Так, в даному протоколі не зазначений час скоєння правопорушення, протокол не відображає дату, з настанням якої, рахується строк звернення до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_1 для повідомлення про зміни в своїх військово-облікових даних. Отже, відсутня можливість встановити початок перебігу строку вчиненого правопорушення. Таким чином, з протоколу не вбачається час вчинення, а відтак, і суть адміністративного правопорушення.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складено відносно ОСОБА_1 за 2 ст. 210 КУпАП, при цьому відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів затверджено Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487.

Відповідно до п. 1 цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

У свою чергу, представником відповідача не надано суду належні та допустимі докази того, що позивач ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, а отже не спростував факти та твердження позивача про те, що він з`являвся у визначений строк до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою надання облікових даних і такі дані не містяться у його особовій справі, яка знаходиться у відповідача.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п.3 ч.3ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.1 ч.1ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до висновку, що вина позивача ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, не була доведена «поза розумним сумнівом», а тому постанова про притягнення позивача до відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП є безпідставною.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 139 КАС України судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 251, 245, 280, 283, 284 КУпАП, статтями 5, 19, 20, 72, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №85 від 27 травня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП - закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 12 серпня 2024 року.

Суддя: О. М. Дністрян