Справа № 160/21552/24
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
09.08.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову від 23.07.2024 року №000017 про накладення стягнень, передбачених статтею 20 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення».
12.08.2024 канцелярією суду зареєстровано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови про накладення стягнень, передбачених статтею 20 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 23.07.2024 №000017 на суму 30 000, 00 грн, прийняту Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області.
Вказана заява згідно із протоколом автоматизованого розподілу від 12.08.2024 була передана для розгляду судді Сластьон А.О.
Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
З урахуванням наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.
В обґрунтування поданої заяви про забезпечення зазначено, що 16.07.2024 Головним управлінням Держспоживслужби було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами господарювання вимог законодавства у сфері попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, про що складено Акт від 16.07.2024 № 000039.
Відповідно до вказаного Акту перевірки від 16.07.2024 №000039, ТОВ «ОМЕГА» допущені порушення абз. 1, 7 ст. 16 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення (далі - Закон) - «Розміщення інформації про тютюнові вироби ТМ «Kent» з використанням графічних зображень чи малюнків, кольорових елементів, фонових вставок, відмінних від кольору торговельного обладнання». Також, зафіксовано порушення абз. 1, 7 ст. 16-1 Закону - «Розміщення пристроїв для споживання тютюнових ТМ «GLO» з використанням кольорових елементів, фонових вставок, відмінних від кольору торговельного обладнання».
Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся до суду із відповідним позовом про її скасування.
Обґрунтовуючи необхідність вжиття обраного заходу забезпечення позову, позивач зазначає, що оскарження постанови в судовому порядку не зупиняє її дії, оскільки постанова про накладення стягнення у відповідності до частини 4 статті 20 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» є виконавчим документом і може бути пред`явлена до виконання після закінчення строку для оплати штрафу в добровільному порядку. Відтак, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у даній справі. Також, у разі здійснення стягнення за оскаржуваною постановою позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для відновлення своїх законних прав та інтересів.
На думку позивача, невжиття вищевказаного способу забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у випадку задоволення поданого ним позову.
Керуючись ст. 150, 151, 154 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач просить суд забезпечити позов шляхом зупинення дії постанови від 23.07.2024 №000017 про накладення стягнення, прийняту Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області.
Розглянувши заяву позивача про забезпечення адміністративного позову по суті, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо, зокрема, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною 2 ст. 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Позивач просить суд забезпечити позов шляхом зупинення дії постанови про накладення стягнень, передбачених статтею 20 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 23.07.2024 №000017 на суму 30 000, 00 грн, прийняту Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області.
Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», у разі невиконання в добровільному порядку суб`єктами господарювання рішень (постанов) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та його посадових осіб про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення примусове виконання таких рішень (постанов) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Суд зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» не надано суду доказів на підтвердження того, що на даний час постанова про накладення стягнень 23.07.2024 №000017 подана відповідачем до примусового виконання до органу державної виконавчої служби та доказів винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаної постанови, а також не надано доказів вчинення державним виконавцем заходів, спрямованих на примусове виконання постанови, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність нагальної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Натомість, представником позивача в заяві про вжиття заходів забезпечення не наведено обґрунтувань з приводу необхідності вжиття заходів забезпечення позову саме до відкриття виконавчого провадження з примусового виконання оскаржуваної постанови, а так само пов`язаних з цим ризиків заподіяння шкоди правам та інтересам позивача.
До того ж позивачем не наведено конкретизований перелік негативних наслідків, які можуть для нього настати у випадку примусового виконання на підставі постанова про накладення стягнень 23.07.2024 № 000017.
Враховуючи вищевикладене, а також факт відсутності очевидної протиправності постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів, суд приходить до висновку, що у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову слід відмовити.
Суд зазначає, що співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачам здійснювати певні дії.
Щодо доводів заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову спричинить негативні наслідки для його господарської діяльності, суд зазначає таке.
Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 КАС зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.
Сам собою факт прийняття відповідачем рішень, які стосуються прав та інтересів позивача та обмежують його діяльність, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.
Натомість, вжиття заходів забезпечення позову без наявних на те підстав може зумовити виникнення невиправданого судового втручання у діяльність суб`єкта владних повноважень, що у свою чергу, йде у розріз з метою інституту забезпечення позову.
З урахуванням вищенаведеного, суд при прийнятті рішення за наслідками розгляду заяви про забезпечення позову у даній справі оцінив всі обставини у сукупності. Зокрема, суму штрафу, чи було пред`явлено оскаржувану постанову до виконання, чи відкрито виконавче провадження тощо.
Позивач не обґрунтував того, що невжиття таких заходів, як зупинення дії оскаржуваного позивачем рішення, зумовить настання негативних і незворотних наслідків для його господарської діяльності. Так, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження майнового стану позивача на момент його звернення до суду із заявою про забезпечення позову.
На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Сластьон