Справа № 240/389/24
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Житомир справа № 240/389/24

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - В/ч НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), за жовтень 2022 року одночасно з компенсацією втрати частини доходу за час затримки виплати такої винагороди та зобов`язати В/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, за жовтень 2022 року пропорційно часу його участі у бойових діях та заходах одночасно з компенсацією втрати частини доходу за час затримки виплати такої винагороди.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що матеріалами службового розслідування встановлено відсутність у його діях вини та зобов`язано командира подати рапорт про виплату позивачу додаткової допомоги за жовтень 2022 року, проте на даний час така допомога йому виплачена не була, чим допущено протиправну бездіяльність й порушено права ОСОБА_1 .

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позов прийнято до провадження, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти її доводів та вимог заперечує, вважаючи їх необґрунтованими й безпідставними, у зв`язку із чим просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що з 07.05.2022 старший солдат ОСОБА_1 проходить військову службу по мобілізації на посаді гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_1 В/ч НОМЕР_1 .

24.10.2022 близько 10 год. 10 хв. старший солдат ОСОБА_1 , перебуваючи в районі виконання завдань за призначенням на території Донецької області, в районі тимчасового зосередження 6 стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_1 В/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , відмовився виконувати бойове розпорядження, віддане йому тимчасово виконуючим обов`язки командира ІНФОРМАЦІЯ_2 В/ч НОМЕР_1 - старшим лейтенантом ОСОБА_2 .

Проте, вже близько 11:00 24.10.2022 старший солдат ОСОБА_1 , усвідомивши можливі наслідки своїх дій, повідомив старшого лейтенанта ОСОБА_2 , що він готовий виконати бойовий наказ, та в подальшому вибув на місце виконання поставлених завдань.

За вказаними обставинами командиром В/ч НОМЕР_1 на підставі рапорту командира ІНФОРМАЦІЯ_1 В/ч НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 від 24.10.2022 було призначено проведення службового розслідування, про що видано наказ від 25.10.2022 № 4522.

Результати службового розслідування оформлені відповідним актом, в якому, зокрема, зазначено, що старший солдат ОСОБА_1 своїми діями військову дисципліну та вимоги нормативно-правових документів не порушив, його вина відсутня. Крім того, вказані вище дії не призвели до порушення встановленого порядку несення військової служби та не вплинули на забезпечення боєздатності і бойової готовності ІНФОРМАЦІЯ_1 В/ч НОМЕР_1 .

На підставі висновків акту службового розслідування командиром В/ч НОМЕР_1 видано наказ за № 1657 від 01.05.2023, пунктом 2 якого командиру ІНФОРМАЦІЯ_1 В/ч НОМЕР_1 наказано встановленим порядом подати рапорт про виплату старшому солдату ОСОБА_1 додаткової винагороди, визначеної Постановою № 168, за жовтень 2022 року.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо невиплати йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за жовтень 2022 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, згідно положень статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

За змістом частин 1 та 4 статті 2 Закону № 2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Також основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Пункт 2 Порядку № 260 передбачає, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього (пункт 14 Порядку № 260).

Пунктом 1 Постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів (пункт 2-1 Постанови № 168).

Виходячи з положень пункту 17 Порядку № 260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Міністром оборони України 23.06.2022 видано окреме доручення № 912/з/29 з питання врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, згідно з пунктом 9.7 якого до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 або 30000 гривень не включаються військовослужбовці, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

Отже, виходячи з наведеного, Міністр оборони України визначив, що додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, не виплачується саме військовослужбовцям, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження), й конкретно за місяць, у якому здійснено таке порушення, яке оголошене наказом командира (начальника).

Разом з тим, як вже зазначалось в цьому рішенні, актом за результатами службового розслідування встановлено, що 24.10.2022 близько 10 год. 10 хв. старший солдат ОСОБА_1 , перебуваючи в районі виконання завдань за призначенням на території Донецької області, в районі тимчасового зосередження ІНФОРМАЦІЯ_2 В/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , відмовився виконувати бойове розпорядження, віддане йому тимчасово виконуючим обов`язки командира ІНФОРМАЦІЯ_2 В/ч НОМЕР_1 - старшим лейтенантом ОСОБА_2 .

Втім, усвідомивши можливі наслідки своїх дій, старший солдат ОСОБА_1 близько 11:00 24.10.2022 повідомив старшого лейтенанта ОСОБА_2 , що він готовий виконати бойовий наказ, та в подальшому вибув на місце виконання поставлених завдань.

При цьому, в акті службового розслідування, зокрема, зазначено, що старший солдат ОСОБА_1 своїми діями військову дисципліну та вимоги нормативно-правових документів не порушив, його вина відсутня, а вказані вище дії не призвели до порушення встановленого порядку несення військової служби та не вплинули на забезпечення боєздатності і бойової готовності ІНФОРМАЦІЯ_1 В/ч НОМЕР_1 .

Більше того, пунктом 2 наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 01.05.2023 за № 1657 командиру ІНФОРМАЦІЯ_1 В/ч НОМЕР_1 наказано встановленим порядом подати рапорт про виплату старшому солдату ОСОБА_1 додаткової винагороди, визначеної Постановою № 168, за жовтень 2022 року.

Проте, матеріали справи не містять доказів проведення В/ч НОМЕР_1 виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, що відповідачем також не заперечується.

Наказ командира (начальника) про оголошення ОСОБА_1 про вчинення порушення (який з огляду на зміст пункту 9.7 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 є підставою для не включення військовослужбовця до наказу про виплату додаткової винагороди) в матеріали справи відповідачем також не подано.

Наведене вище в сукупності, на переконання суду, свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності у питанні нарахування та виплати позивачеві додаткової винагороди, визначеної Постановою № 168, за жовтень 2022 року.

Що ж до посилань В/ч НОМЕР_1 у відзиві на позовну заяву на те, що позивачем не оскаржувались накази, на підставі яких його не було включено до списків осіб, яким виплачувалась додаткова винагорода у жовтні 2022 року, суд вважає за необхідне вказати, що вони не впливають на правильність вирішення спору у даній справі як такого, а обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права у повній мірі узгоджується з приписами процесуального закону, зокрема, статтею 5 КАС України.

До того ж, відсутність вини позивача та недопущення ним фактичного невиконання наказу командування була достеменно встановлена саме за результатами проведення службового розслідування, тобто після спливу значного проміжку часу після видання наказів про встановлення військовослужбовцям В/ч НОМЕР_1 грошового забезпечення за жовтень 2022 року, адже наказ за результатами службового розслідування командиром В/ч НОМЕР_1 видано лише 01.05.2023 й цим наказом фактично визнано право на отримання ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за жовтень 2022 року.

Станом на час розгляду справи відповідачем наказу про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за жовтень 2022 року не видано.

Крім того, згідно зі статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III (далі - Закон № 2050) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 Закону № 2050 закріплює, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону № 2050).

Аналогічним чином це питання врегульовано і Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Отже, беручи до уваги, що внаслідок протиправної бездіяльності В/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 протягом тривалого часу не виплачена додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168 (навіть після прямої вказівки про необхідність вчинення таких дій в наказі командира В/ч НОМЕР_1 від 01.05.2023 за № 1657), то разом з такою винагородою йому підлягає до виплати й компенсація втрати частини доходу за час затримки її виплати.

За змістом частин 1 та 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частинами 1 - 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи все наведене вище в сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки при зверненні до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судового збору, то питання його розподілу судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 72 - 77, 90, 242 - 246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за жовтень 2022 року одночасно з компенсацією втрати частини доходу за час затримки виплати такої винагороди.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за жовтень 2022 року пропорційно часу його участі у бойових діях та заходах одночасно з компенсацією втрати частини доходу за час затримки виплати такої винагороди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко