Справа № 596/711/24
Суддя: Цвинтарна Т. М.
Дата ухвалення: 2024-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2024 р. Справа № 596/711/24

Провадження № 2-а/596/23/2024

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Цвинтарної Т.М.

при секретарі судового засідання Стасюк О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, поліцейського відділення поліції №3 (м. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Марціяш Ярослава Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, поліцейського відділення поліції №3 (м. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Марціяш Ярослава Івановича та просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03.04.2024 року серія ЕНА № 1816981.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідно до винесеної постанови вона визнана винною у здійснені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП України, як зазначено в постанові вона керувала транспортним засобом марки «FORD FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в селі Чабарівка в напрямку руху до селища Гусятин по дорозі Т2011, 03.04.2024 року о 20 год. 31 хв.09 сек. із неосвітлювальним номерним знаком у темну пору доби, чим порушила п.2.9 «в» ПДР. Таким чином, на неї накладено стягнення у вигляді штрафу 1190 грн. за ч.1 ст.121-3 КУпАП. Вона є водієм зі стажем, перед початком руху автомобіля нею завжди перевіряється справність світлових приладів, стану коліс, загального стану автомобіля.

Вона 03.04.2024 року їхала із м. Чортків до селища Гусятин до дому, де вона проживаю, по дорозі у ї автомобілі згоріла лампочка, що підсвічує задній номерний знак. В м. Чортків їздила по особистих справах до своєї подруги, яка проживає в приватному житловому секторі в районі «Кадуб». Там жахливі дороги з величезними ямами та вибоїнами. Також, такі ж вибоїни зустрічались по всій дорозі з м. Чортків до селища Гусятин. Вона, звісно, неодноразово автомобілем в них потрапляла, машину неодноразово трясло, тому вважає, що по дорозі лампочка могла і пошкодитись та згоріти.

Перед виїздом від подруги вона перевіряла справність усіх світлових пристроїв, стану коліс та автомобіля і все було справним. Поліцейському вона пояснювала це і говорила, а також пояснила, що за кілометр-два вже Гусятин і там вона могла б поміняти лампочку підсвітки номера. Ця підсвітка, тобто лампочка згоріла під час руху автомобіля по дорозі додому і вона звичайно, не могла в процесі керування автомобілем це помітити. Їй залишилось 2 км. до її місця проживання, вважає, що вини її в тому, що по дорозі згоріла лампочка підсвітки номера немає. Також вважає, що із-за відсутності вини немає і складу адміністративного правопорушення, яке їй інкриміноване.

Крім того зазначила, що якщо згоріла лампа підсвічування номера, то вона мала право доїхати до гаража, СТО, будинку для усунення несправності.

Таким чином вважає, що відносно неї було складено незаконну постанову, факти, викладені в ній потребують доведення вини чи умислу з її боку, чого не було. Інспектор при винесенні постанови не керувався жодним допустимими доказами, які б підтверджували її вину та умисел у скоєному правопорушенні.

23 квітня 2024 року представником відповідача - Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Поважною Г. подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність. Вказаний відзив обґрунтовує тим, що 03 квітня 2024 року приблизно о 20:31 год. на дорозі Т2011 в с. Чабарівка, Чортківського району, Тернопільської області позивач керувала транспортним засобом ««FORD FUSION», д.н.з. НОМЕР_1 , у якого не освітлювався задній державний номерний знак в темну пору доби, що не давало змогу визначити символи з відстані 20 м., чим порушила п.2.9 «в» ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Позивачка факт вчинення правопорушення фактично визнала, що підтверджується відео з нагрудної камери працівника поліції «1», де зафіксовано як ОСОБА_1 визнає несправність підсвітки номерного знаку, а також габаритів і запитує чому не можна обійтись попередженням, адже вона собі просто їде. Хоча позивачка і вказує на те, що є водієм зі стажем, проте, свідомо зловживає як своєю безпекою на дорозі, так і безпекою інших водіїв, адже рух автомобіля у нічний час з несправною підсвіткою номерних знаків та габаритних вогнів створює аварійну ситуацію на дорозі. Жоден водій не хотів би їхати у нічний час поряд з авто, яке погано видно. Фрази про перевірку перед виїздом справності освітлювальних приладів, вважають такими, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності та повністю спростовуються доданими відеодоказами.

Після дослідження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, заслухавши та врахувавши її усні пояснення поліцейським інспектором відділення поліції №3 (смт. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області сержантом поліції Марціяш Я.І. було винесено відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕНА № 1816981 за ч.1 ст.121-3 КУпАП, згідно з якою позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, проте, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. У вказаній заяві також зазначила, що в разі визнання судом доведеності в її діях винної поведінки просить дане діяння кваліфікувати як малозначне з огляду на викладені обставини, застосувавши ч.3 п.4 ст.286 КАС України та звільнити її від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, проте, у поданому відзиві просила розгляд справи просить проводити у відсутності їхнього представника.

Поліцейський відділення поліції №3 (м. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Марціяш Я.І. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання.

Судом встановлено, що 03 квітня 2024 року поліцейським відділення поліції №3 (м. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Марціяш Я.І. була винесена постанова серії ЕНА № 1816981 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 гривень.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 03.04.2024 року о 20 годині 31 хвилин в на дорозі Т2011 в с. Чабарівка, Чортківського району, Тернопільської області позивач ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «FORD FUSION», д.н.з. НОМЕР_1 , у якого не освітлювався задній державний номерний знак в темну пору доби, що не давало змогу визначити символи з відстані 20 м., чим порушила п.2.9 «в» ПДР України.

Із досліджених в судовому засіданні відеозаписів з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери працівника поліції вбачається, що 03 квітня 2024 року позивач керувала транспортним засобом «FORD FUSION», д.н.з. НОМЕР_1 , в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком. Після зупинки ОСОБА_1 не заперечував вказаний факт.

Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями диспозиції ч.1 ст.121-3 КУпАП передбачена відповідальність у тому числі за керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію.

Відповідно до вимог п.2.9 (в) ПДР України водієві забороняється, зокрема, керувати транспортним засобом, з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Факт порушення позивачем пункту 2.9 (в) ПДР України, а саме те, що в керованому неї автомобілі у темну пору доби був неосвітлений номерний знак, підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який долучений до матеріалів справи.

Стороною позивача не спростовано належними та достатніми доказами обставини викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності у її діях складу правопорушення.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що під час руху дорогою можливо лампочки підсвітки номерного знака і згоріли, вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються поясненнями ОСОБА_1 та відеозаписом, на якому під час спілкування з працівником поліції після зупинки транспортного засобу остання вказала: «може я не побачила, може воно тепер відійшло, в дорозі сталося, завтра поїду до майстра подивлюся і виправлю».

Твердження позивача про те, що перед виїздом від подруги вона перевіряла справність світлових пристроїв і все було справним, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються первісними поясненнями самої позивачки, даними працівникам поліції безпосередньо після виявлення правопорушення, і розцінює їх як такі, що дані з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Крім того, суд звертає увагу і на те, після зупинки транспортного засобу поліцейськими виявлено також інші порушення ПДР зі сторони водія ОСОБА_1 , а саме: несправність заднього лівого габаритного ліхтаря, не ввімкнення водієм аварійної сигналізації після зупинки транспортного засобу, проте, працівники поліції віднеслись до водія лояльно і не притягнули водія за вчинені правопорушення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає, що відеоматеріали в своїй сукупності та послідовності підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.9 (в) ПДР України.

Також, суд вважає посилання представника позивача про застосування до позивача ст.22 КУпАП, такими, що не мають правового значення, оскільки справа розглядається в порядку Кодексу адміністративного судочинства, а не в порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відтак, позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності в її діях складу правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч.1 ст. 121-3 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1190 гривень відповідає вимогами чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позовних вимог не має, а постанова про накладення стягнення серії ЕНА № 1816981 від 03 квітня 2024 року винесена працівником поліції у відповідності до вимог чинного законодавства.

У випадку відмови у задоволенні позову, витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, ст. 55 Конституції України, керуючись ст. ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд,-

У Х В А Л И В:

Залишити постанову серії ЕНА №1816981 поліцейського відділення поліції №3 (м. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області сержанта поліції Марціяш Ярослава Івановича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення штрафу в сумі 1190 гривень, без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (адреса місцезнаходження: м. Тернопіль, вул. Валова, 11, ), поліцейського відділення поліції №3 (м. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Марціяш Ярослава Івановича (адреса: селище Гусятин, провулок Героїв Майдану, 7, Чортківського району, Тернопільської області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 14 серпня 2024 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Т.М. Цвинтарна