Справа № 420/28095/23
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 серпня 2024 року

м. Київ

справа №420/28095/23

адміністративне провадження № К/990/28795/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Тацій Л.В.,

суддів: Стеценка С.Г., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє через представника - адвоката Гулу Андрія Сергійовича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2024 у справі №420/28095/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив: визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.02.2023 № 35 в частині, що стосується неврахування страхового стажу, набутого позивачем в Російській Федерації в періоди з 01.04.1994 по 20.12.1994, з 26.05.2008 по 16.04.2009, з 11.07.2011 по 20.01.2012, з 04.06.2012 по 05.05.2013, з 17.05.2013 по 12.04.2014, з 25.04.2014 по 09.12.2014, з 09.02.2015 по 04.10.2016, з 05.10.2016 по 30.07.2021; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи в Російській Федерації з 01.04.1994 по 20.12.1994, з 26.05.2008 по 16.04.2009, з 11.07.2011 по 20.01.2012, з 04.06.2012 по 05.05.2013, з 17.05.2013 по 12.04.2014, з 25.04.2014 по 09.12.2014, з 09.02.2015 по 04.10.2016, з 05.10.2016 по 30.07.2021 із внесенням такої інформації до його персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 позов задоволено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2024 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

На адресу Верховного Суду 25.07.2024 через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій заявник просить постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2024 скасувати, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 залишити в силі.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.

Предметом оскарження у цій справі є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.02.2023 №35 в частині, що стосується неврахування до страхового стажу періодів роботи із внесенням такої інформації до його персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, віднесено до категорії справ незначної складності.

У цій справі суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, що справа має для нього виняткове значення, оскільки спірний страховий стаж становить майже половину загального страхового стажу, набутого протягом життя.

Верховний Суд відхиляє твердження скаржника про те, що справа має для нього виняткове значення, оскільки оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. Проте, належних обґрунтувань в касаційній скарзі скаржник не наводить.

Використання такого оціночного чинника як, зокрема, «винятковість значення справи для скаржника» не повинно викликати думку про наявність певних ризиків, адже, виходячи із статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Таким чином, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпункті «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Варто зазначити, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2024 у справі №420/28095/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Л.В. Тацій

Суддя В.М. Шарапа

Суддя С.Г. Стеценко