Справа № 520/24802/23
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 р. Справа № 520/24802/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2024, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 15.04.24 по справі № 520/24802/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника від 28.03.2023 за №57;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області призначити з 28.03.2023р. ОСОБА_1 пенсію, у зв`язку з втратою годувальника відповідно до вимог Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 50% (відсотків) пенсії за віком померлого годувальника - ОСОБА_2 (мешкав АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем, на думку позивача, протиправно відмовлено у перерахунку та виплати пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції вважав, що встановлення фактів які мають юридичне значення потребують розгляду у цивільному судочинстві.

У даному випадку позивач не звертався до адміністративного суду щодо встановлення будь яких фактів які мають юридичне значення в розумінні вимог цивільного судочинства. Позивач просив суд підтвердити право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Апелянт зазначила, що з метою встановлення факту яке має юридичне значення, звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова, про те ухвалою суду від 03.07.2023 по справі №639/3310/23 (провадження 2-0/639/226/23) їй відмовлено у відкритті провадження та роз`яснено про необхідність звернення з відповідним питанням на адресу Харківського окружного адміністративного суду.

Вважала безпідставними посилання суду першої інстанції на висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21.

Крім того, апелянт зазначила, що її чоловік був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , вказана квартира є гуртожитком, проте фактично мешкав та постійно проживав разом з позивачем за адресою АДРЕСА_3 ).

Факт проживання позивача з її чоловіком підтверджується наявними в матеріалах справи документами: договір замовлення виробу - вікно від 28.08.2008; замовлення на виготовлення меблів №1-10/22 від 22.10.2008р., №2-10/22 від 22.10.2008р., заказ №3-10/22 від 22.10.2008р.; договір страхування життя з ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ" від 05.02.2013р. за №ML-413030393/73730; декларація №001-2Р89-9НАО про вибір лікаря який надає медичну допомогу за місцем проживання пацієнта ОСОБА_2 по АДРЕСА_4 .

Таким чином, позивач має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника як член сім`ї померлого годувальника, яка була на його утриманні.

Також, зазначила, що до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не зверталася з будь якими заявами, тому вирішити питання про наданні їй права на пенсію вказаний пенсійний фонд не має жодних прав.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зазначив, що відповідно до пункту 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (пункт 2.11. Порядку).

Отже, Порядком передбачено встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого годувальника, у разі неможливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення від 28.03.2023 року №57 про відмову позивачу у переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, з підстав відсутності документів, що підтверджують факт перебування на утриманні покійним чоловіком (документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника).

Даний факт також не встановлено у судовому порядку, відтак на момент розгляду заяви відмова Головного управління була правомірною.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку Головного управління пенсійного фонду у Харківській області як пенсіонерка за віком.

Відповідно до свідоцтва пр шлюб серія НОМЕР_2 , між позивачем та її чоловіком ОСОБА_3 19.07.1991 укладено шлюб, про що внесено актовий запис №487.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , чоловік позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено актовий запис №10811.

22 березня 2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області з заявою про призначення їй пенсії за втратою годувальника.

Розгляд заяви здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за принципом екстериторіальності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №57 від 28.03.2023 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії - переведенні з пенсії за віком на пенсію, у зв`язку з втратою годувальника за померлого чоловіка - ОСОБА_2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з ненаданням документів, що засвідчує реєстрацію місця проживання разом з годувальником, а надані документи являються суперечними.

Не погоджуючись зі спірним рішенням відповідача, позивач звернулась до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх необгрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно положень статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника.

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 2.3. Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

За правилами п.2.11 Порядку №22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Отже, Порядком передбачено встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого годувальника, у разі неможливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Матеріалами справи встановлено, що позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 липня 2023 у справі 639/3310/23 відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

До предмета доказування в цій справі входить встановлення перебування на утриманні годувальника позивача.

Матеріалами справи встановлено, що позивач перебувала у шлюбі зі своїм чоловіком, ОСОБА_3 з 19 липня 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , про що складено актовий запис №487 (а.с. 23).

Чоловік позивача зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , вказані квартири є гуртожитком.

З копії паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 виданого 30 січня 2002 року встановлено, що позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

У позові ОСОБА_1 зазначила, що проживала разом зі своїм чоловіком, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 .

Позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серія НОМЕР_6 (а.с.10).

З 2017 року та на час смерті ОСОБА_3 , позивач разом зі їх неповнолітньою донькою ОСОБА_4 , перебували на утриманні чоловіка, ОСОБА_3 .

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , чоловік позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено актовий запис №10811 (а.с. 8).

22 березня 2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою щодо переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 28.03.2023 №57 відмовлено позивачу у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Мотивуючи спірне рішення пенсійний орган зазначив, що позивачем не надано документів, що засвідчують реєстрацію місця проживання разом з годувальником, а надані документи являються суперечними.

Колегія суддів зазначає, що спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, матеріали справи містять довідку начальника ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області від 02.02.2023, відповідно до якої встановлено, що під час проведення перевірки за зверненням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опитані сусіди заявниці, а саме: ОСОБА_5 (мешкає в будинку № НОМЕР_8 ), ОСОБА_6 (мекає в будинку АДРЕСА_5 ), ОСОБА_7 , які підтвердили факт проживання до 04.11.2022 наразі покійного ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_4 .

Між тим, в матеріалах справи міститься свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.08.2008, відповідно до якого позивач успадкувала 1/2 частку спадкового майна.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно встановлено, що позивач успадкувала 1/4 житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_4 .

Крім того, позивачем в підтвердження проживання її чоловіка разом із нею надано наступні документи:

- договір замовлення виробу - вікно від 28.08.2008,

- договір замовлення виробу - вікно від 15.09.2008, відповідно до яких замовником визначений ОСОБА_3 та визначення адреси його мешкання та виконання замовлення АДРЕСА_4 ;

- закази на виготовлення меблів №1-10/22 від 22.10.2008, №2-10/22 від 22.10.2008, №3-10/22 від 22.10.2008;

- договір страхування життя з ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ" від 05.02.2013 за №ML- 413030393/73730, відповідно до якого застрахованою особою визнаний ОСОБА_2 який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ).

- декларація №001-2Р89-9НО від 19.10.2021 про вибір лікаря, який надає медичну допомогу, за адресою мешкання пацієнта ОСОБА_2 по АДРЕСА_4 .

Враховуючи вищевказане, наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів доходить висновку, що позивач в повній мірі підтвердила проживання її чоловіка разом з нею, відповідно її перебування на утриманні годувальника ОСОБА_2 .

Разом із тим, відповідачем, Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не зазначено суду які саме документи позивача містять суперечності щодо проживання її померлого чоловіка разом з нею.

За правилами частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Однак на підтвердження доводів, які слугували підставою для відмови у переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, відповідачами не надано будь яких належних, допустимих та достовірних доказів, як того вимагають приписи процесуального Закону.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті не звернув уваги на указані обставини та надані позивачем докази, не встановив, не перевірив їх та не надав належної правової оцінки, обмежився формальним підходом до розгляду справи.

А тому, колегія суддів доходить висновку про наявність обгрунтованих підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника від 28.03.2023 за №57.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області призначити з 28.03.2023р. ОСОБА_1 пенсію, у зв`язку з втратою годувальника відповідно до вимог Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 50% (відсотків) пенсії за віком померлого годувальника - ОСОБА_2 (мешкав АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, відповідач є територіальним органом Пенсійного фонду України, а згідно із п. 4.3 цього Положення, організовує роботу управлінь Фонду, зокрема щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій.

Таким чином, питання призначення (перерахунку) і виплати пенсій належить до виключної компетенції відповідача.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Колегія суддів зазначає, що наявність та відповідність сукупності всіх необхідних критеріїв для призначення позивачу пенсії належить до виключної компетенції відповідача.

Підсумовуючи наведене та враховуючи встановлену протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника від 28.03.2023 за №57, а також беручи до уваги дискреційність повноважень органів Пенсійного фонду з питань призначення громадянам пенсійних виплат, колегія суддів вважає, що для відновлення порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення їй з 28.03.2023 пенсії, у зв`язку з втратою годувальника відповідно до вимог Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 50% (відсотків) пенсії за віком померлого годувальника - ОСОБА_2 (мешкав АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ), з урахуванням висновків суду

Поряд із тим, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України".

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01.04.2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що прийняв рішення за заявою позивача від 22.03.2023 року про призначення пенсії, є Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Оскільки судовим рішенням, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 28.03.2023 року № 57 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 скасовано, то саме у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виникає обов`язок повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Стосовно доводів апелянта про те, що остання до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не зверталася з будь якими заявами, тому вирішити питання про наданні їй прав на пенсію вказаний Пенсійний фонд не мав будь яких прав, колегія суддів зазначає, що вказані доводи є помилковими, оскільки статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати.

Відповідно до абзацу 12 пункту 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області визначено структурним підрозділом органу, що призначає пенсію за принципом екстериторіальності.

Стосовно посилань суду першої інстанції при вирішені даної справи на висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом розгляду справи № 560/17953/21 є право на отримання позивачем одноразової допомоги від держави внаслідок загибелі військовослужбовця. Між тим, позивач зі своїм чоловіком проживала у не зареєстрованому шлюбі. Відтак, рішенням пенсійного органу відмовлено позивачу у призначенні пенсії по втраті годувальника, оскільки не встановлено факту її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з її чоловіком, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків.

Тоді як в рамках розгляду даної справи правовідносини виникли з приводу призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Втім, позивач перебувала зі своїм чоловіком у зареєстрованому шлюбі. Причиною відмови у призначенні пенсії слугувало ненадання документа, що засвідчує реєстрацію місця проживання разом з годувальником.

Таким чином, не є можливим застосування висновків ВП ВС від 18.01.2024 для розгляду вказаної справи, оскільки правовідносини даної справи не є релевантними до предмету даного спору.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи пункту 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Стосовно розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи встановлено, що позивач при поданні позову до суду першої інстанції сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн, згідно квитанції від 06.09.2023 №9317-0578-7981-3459 та за подачу апеляційної скарги сплатив судовий збір у розмірі 1610,00 грн, згідно квитанції № від 08.05.2024.

Враховуючи, що протиправне рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 винесено Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, судові витрати понесені позивачем слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 по справі № 520/24802/23 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника від 28.03.2023 за №57.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення їй з 28.03.2023 пенсії, у зв`язку з втратою годувальника відповідно до вимог Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 50% (відсотків) пенсії за віком померлого годувальника - ОСОБА_2 (мешкав АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ), з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області () на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_9 ) сплачений судовий збір у розмірі 2683,60 (дві тисячі шістсот вісімдесят три гривні 60 коп.) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Мельнікова Л.В. Курило