Справа № 522/10680/24
Суддя: Бондар В. Я.
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/168/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Єрганінової К.В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження (з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-271, 286 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 02.07.2024 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення АВ/8302 віл 12.06.2024 за ч. 3 ст.210 КпАП України про накладення на ОСОБА_1 штрафу у сумі 1000 неоподаткованих доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.06.2024 співробітницею ІНФОРМАЦІЯ_2 на прізвище ОСОБА_3 було складено протокол чи постанова №АВ/8302 за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 штрафу у сумі 17 000 грн. Вказана постанова видана ОСОБА_1 13.06.2024 коли його звільнили після протиправного тримання у ТЦК впродовж більше ніж двох діб. Постанова підписана ОСОБА_4 якого ОСОБА_1 не бачив. Постанову вважає незаконною, оскільки при її складенні були порушенні норм матеріального та процесуального права, відсутня подія та склад правопорушення. Постанова не місить жодних посилань на докази порушень ОСОБА_1 і не містить вказівки за які саме дії чи бездіяльність накладено стягнення (місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за це порушення). ОСОБА_1 знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак відповідач не перевірив належність до його компетенції розгляд справи та без особової справи виніс постанову. Позивача обвинувачують у не уточненні військово-облікових даних та не проходженні медичного переогляду. Однак, за кожне правопорушення окремо накладається адміністративне стягнення. Тому, постанову за дві події складена протиправно. Крайній строк виконання обов`язку з уточнення персональних даних 18.07.2024, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за невиконання оновлення персональних даних 12.06.2024. Протокол про адміністративне правопорушення не складався і позивачу не вручався, що вплинуло на можливість захисту позивачем своїх прав. Військовозобов`язані мають проходить медичний огляду згідно з рішенням комісій з питань взяття на військовий облік, однак таке рішення не приймалося, тому виключається відповідальність за ч.3 ст. 210 КУпАП, адже обов`язку проходження медичного огляду не виникло.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.07.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей визначених для розгляду термінових справи з призначенням судового засідання на 10.07.2024.

Ухвалою від 10.07.2024 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 в проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 10.07.2024 здійснено заміну сторони відповідача на належного ІНФОРМАЦІЯ_4 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 залучено в якості третьої особи.

До суду 15.07.2024 надійшла заява ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну неналежного відповідача.

Ухвалою від 29.07.2024 задоволено заяву ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні позивача та його представника ОСОБА_5 в режимі відеоконференції.

Однак, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 з`явилися у судове засідання 29.07.2024, в результаті проведення якого було залучено ІНФОРМАЦІЯ_6 та його начальника ОСОБА_2 в якості співвідповідачів по справі, з метою сповіщення всіх учасників справи розгляд справи відкладено на 08.08.2024.

До суду 07.08.2024 надійшли пояснення представника позивача ОСОБА_5 , згідно яких зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_7 є належно зареєстрованою юридичною особою, в той час як ІНФОРМАЦІЯ_6 не є юридичною особою, а зазначений на печатці код ЄДРПОУ належить ІНФОРМАЦІЯ_8 . Тому, правом розгляду справи про адміністративне правопорушення наділений керівник ІНФОРМАЦІЯ_9 . Тому, справа розглянута не уповноваженою особою. І закон, яким збільшено штрафи зворотної сили немає.

У судове засідання 08.08.2024 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце повідомлені належним чином. Представник позивача Сігнаєвський А.О. звернувся до суду 08.08.2024 з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов просить задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 13 серпня 2024 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов наступного висновку.

Згідно ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Зважаючи на положення щодо доведення суб`єктом владних повноважень правомірності постанови, з урахуванням строків розгляду справи, суд вважає, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про витребування доказів, немає.

Судом встановлено, що 12 червня 2024 керівник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 виніс постанову №АВ/8302 за справою про адміністративне правопорушення за часиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення, у якій встановлено: « ОСОБА_1 в порушення вимог ч.3,10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.1 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 р., п.3,2 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 березня 2008 р. №402 (із змінами та доповненнями…) 18.07.2008 року не прибув для уточнення облікових даних, проходження медичного переогляду для визначення ступеню придатності до військової служби за станом здоров`я. Документи щодо поважних причин своїх неявок до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надав». Тому, на ОСОБА_1 було накладено штраф у сумі 10 000 неоподаткованих розмірів доходів громадян, що становить 17 000 грн (а.с.11-12).

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.07.2024 №С/10958, виданого на заяву ОСОБА_1 , 11.06.2024 співробітниками Національної поліції України, ОСОБА_1 був супроводжений до ІНФОРМАЦІЯ_10 . Підставою для супроводження було звернення ІНФОРМАЦІЯ_11 до Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області. Згідно вказаного звернення ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. На підставі вищевказаного звернення, військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_5 було складено адміністративний протокол та винесено постанову. Також зазначено, що в порушення ст. 337 Кримінального кодексу України від ОСОБА_1 було отримано відмову від проходження медичного огляду, у зв`язку з чим посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 складено акт про відмову від проходження медичного огляду, матеріали направлено до територіального відділу національної поліції України (а.с.91).

У листі Департаменту організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування від 24.07.2024, на телефонний номер 102 ГУ НП в Одеській області 12.06.2024 о 16:49 год надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що його примусово затримали працівники територіального центру комплектування та соціальної підтримки і тримають у міській лікарні №5 (а.с.93).

Разом з тим, згідно листа Відділу поліції №1 ОРУП №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області від 23.07.2024, згідно ІПНН «Цунамі» ОСОБА_6 в розшуку не знаходиться (а.с.95).

Прізвище позивача вказано не вірно, тому свідчень про те, що ОСОБА_1 в розшуку не перебуває, немає.

Згідно п. ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

У Правилах військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком №2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 3.2 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402, повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ІНФОРМАЦІЯ_6 . Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення.

Таким чином, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за неприбуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_6 для проходження медичного огляду.

Тому, доводи позивача в частині не оновлення даних не приймаються до уваги, адже не ставляться ОСОБА_1 у винну.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП Порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері встановленого порядку управління.

Об`єктивна сторона виражається у порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу на порушення встановлених правил.

Суб`єктом правопорушення може бути лише призовник, військовозобов`язаний або резервіст.

Правила військового обліку затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 «не прибув для уточнення облікових даних, проходження медичного переогляду для визначення ступеню придатності до військової служби за станом здоров`я. Документи щодо поважних причин своїх неявок до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надав». При цьому, постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить у собі будь - якої інформації про час, дату та місце вчинення правопорушення, також докази на підтвердження порушення.

Оскаржувана постанова не містить виклад обставин і суті адміністративного правопорушення, тобто не зазначено, що саме скоїв позивач, відсутній опис обставин, установлених під час розгляду справи, а наведені у постанові формулювання не містять конкретних даних часу, місця порушення Правил, що не відповідає вимогам, встановленим ст.283 КУпАП.

Суд зважає на те, що матеріали справи не містять у собі а ні копії військового квитка, а ні будь - яких доказів того, що позивач є призовником, військовозобов`язаною особою або резервістом.

Відповідачі будь - яких доказів на підтвердження законності винесення спірної постанови суду не надав, правом надання відзиву не скористався, явку представника в судове засідання не забезпечив.

З аналізу вище наведених норм вбачається, що обов`язок військовозобов`язаного прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки має виконуватися виключно на підставі виклику, попередньо доведеного до відома військовозобов`язаного.

Відповідачі не надали суду жодних доказів вручений позивачу виклику (або викликів) до районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки

Згідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем Правил військового обліку. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рекомендаціях № R (91) 1 Комітету Ради Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.1991р. рекомендовано керуватись у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.

Відповідачі не виконали обов`язку доведення правомірності прийнятого рішення, на виконання ухвали суду у строки встановлені судом відзив на позовну заяву не надали. Матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем правопорушення.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, оскільки доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення відповідачами не надано.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд вважає за необхідне скасувати постанову, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З огляду на вищевикладене, відсутні підстави наводити доводи іншим аргументам позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 247, 287-293 КпАП України, ст.ст. 243-246,250, 251, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову АВ/8302 від 12 червня 2024 року керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення за часиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення, згідно якої на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 13 серпня 2024 року.

Суддя: В.Я. Бондар