Справа № 276/1764/24
Суддя: БОБЕР Д. О.
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 276/1764/24
Провадження по справі №2-а/276/21/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Бобра Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Свиридок А.В.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову, винесену поліцейським відділу поліцейської діяльності №1 (смт.Черняхів) Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержантом поліції Сидориком Володимиром Вячеславовичем, серії ЕНА № 2627471 від 18.07.2024, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП

В позовній заяві позивач зазначає, що постановою поліцейського відділу поліцейської діяльності №1 (смт.Черняхів) Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержантом поліції Сидориком Володимиром Вячеславовичем серія ЕНА №2627471 від 18.07.2024 позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. за ч.1 ст.122 КУпАП за те, що 18.07.2024 о 09:15 год в с-щі Черняхів по вул. Коростенська 12, керуючи транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі пішоходу, який рухався по пішохідному переході, чим порушив п.18.1 ПДР - водій тз не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП. Позивач зазначає, що не порушував п.18.1 ПДР, рухався з дозволеною швидкістю, і наближаючись до пішохідного переходу на його смузі руху пішоходів не було, пішохід наближався до нерегульованого пішохідного переходу саме із зустрічного напрямку та при проїзді позивачем пішохідного переходу почав рух. Висновок поліцейського про створення перешкоди чи небезпеки пішоходу є припущенням, поліцейський в постанові не зазначив дані пішохода, не опитав його, не зазначив будь - яку особу із статусом потерпілого, а оскаржувану постанову виніс ґрунтуючись на власних припущеннях. Оскаржена постанова на думку позивача є протиправною та підлягає скасуванню з огляду на її необґрунтованість та неповне з`ясування обставин справи.

Ухвалою суду від 01.08.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачу повідомлено про необхідність подати докази разом з поданням відзиву.

Від відповідача - Головного управління Національної поліції в Житомирській області, надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими та просить суд в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. На обґрунтування заперечень зазначено, що у зв`язку з порушенням п.18.1 ПДР України поліцейським було зупинено транспортний засіб під керуванням позивача та правомірно винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №2627471 від 18.07.2024 року. у зв`язку із вказаним порушенням позивачем ПДР України, що підтверджується матеріалами справи та відео доказами, які є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення. Вказує, що доказом встановлення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху є також винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення. До відзиву долучено оптичний диск з відеозаписом, на який посилається представник відповідача у своєму запереченні проти позову.

У поданій відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 зазначив, що відеозапис події, наданий відповідачем взагалі не містить фіксації вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, зокрема, порушення п.18.1 ПДР, а відеозапис події, розпочинається з того, що працівники поліції після свого представлення вказали на порушення ним ПДР, що він заперечив. Не взявши до уваги його заперечення та пояснення щодо обставин події, поліцейські повідомили про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Суд, розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Реалізуючи свої повноваження у сфері безпеки дорожнього руху, суб`єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи відповідно до ст. 6 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок довести правомірність свого рішення з використанням доказів, які були покладені в основу оскаржуваного рішення з обґрунтуванням висновків про правомірність своїх дій та порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

Згідно ч.3 ст.79 КАС України відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.

Так, згідно постанови серії ЕНА № 2627471 від 18.07.2024, винесеної поліцейським відділу поліцейської діяльності №1 (смт.Черняхів) Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержантом поліції Сидориком В.В., про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, слідує, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за те, що 18.07.2024 о 09:15 год в с-щі Черняхів по вул. Коростенська 12, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі пішоходу, який рухався по пішохідному переході, чим порушив п. 18.1 ПДР - водій тз не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу. У пункті 7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додається відео з нагрудного відео реєстратора поліцейського №2.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Так, частиною першою ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п. 18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, порушення даного пункту можливе лише за двох умов: на нерегульованому пішохідному переході перебувають пішоходи; пішоходам може бути створена перешкода або небезпека.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, що й було зроблено інспектором поліції. В пункті 7 спірної постанови в обґрунтування порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху наведено відеозапис з нагрудного відео реєстратора поліцейського. Вказане відео представником відповідача долучено до відзиву в якості доказу та надано до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Дослідивши долучений відповідачем до матеріалів справи оптичний диск з відеозаписом, суд приходить до висновку, що з вказаного відео не вбачається факт порушення ОСОБА_1 п.18.1 Правил дорожнього руху, оскільки на ньому зафіксовано події після зупинки позивача працівниками поліції, факт порушення не зафіксовано. Відеозапис з нагрудної камери поліцейського показує розмову водія з інспектором поліції та подальший розгляд справи.

Суд критично оцінює долучений до відзиву на позовну заяву відеозапис як джерело доказу інкримінованого ОСОБА_1 постановою серії ЕНА № 2627471 від 18.07.2024 адміністративного правопорушення, оскільки з вказаного відеозапису описані в ній обставини не підтверджуються.

Інших доказів порушення позивачем п.18.1 Правил дорожнього руху України відповідачем суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що факт вчинення позивачем 18.07.2024 року порушення вимог п.18.1 ПДР України не підтверджується належними доказами, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови серії ЕНА № 2627471 від 18.07.2024 .

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові про накладення адміністративного стягнення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а

Так, факт вчинення позивачем вищевказаного правопорушення вказано лише в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2627471 від 18.07.2024 року. Долучене до постанови відео не доводить факт порушення ОСОБА_1 вказаних в оспорюваній постанові вимог Правил дорожнього руху. Інших доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відповідачем суду не подано.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Отже, оскаржувана постанова ґрунтується виключно на даних, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б відповідно до ст. 251 КУпАП свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи не здобуто.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху, а доказів, які б свідчили про протилежне, працівниками поліції не надано.

Презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а прийняте посадовою особою оскаржуване рішення (постанова) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, належні та допустимі докази щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення відсутні. Всупереч приписам КАС України відповідач не довів правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим оскаржувана постанова поліцейського відділу поліцейської діяльності №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержанта поліції Сидорика В.В. серії ЕНА № 2627471 від 18.07.2024 року року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений ним за подання позовної заяви до суду в розмірі 605,60 грн., за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

На підставі ст. 19 Конституції України, керуючись ст.ст.7, 9, 23, 213, 251, 280 КУпАП, ст. ст.2, 77, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2627471 від 18.07.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Житомирській області, адреса місцезнаходження: Старий бульвар, 5/37, м. Житомир, Житомирська область; .

Суддя Д.О.Бобер