Справа № 400/2324/24
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.08.2024 Справа № 400/2324/24
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельника О. М. розглянувши в порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі
Рішенням суду від 08.07.2024 позов задоволено.

15.07.24 представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

За правилами ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Так, згідно зі ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За приписами ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд встановив, що у позовній заяві позивач заявив про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу 10000,00 грн, проте до позовної заяви додано докази щодо витрат по іншому предмету позову. Однак, оскільки позивач заявив, що ним були понесені витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн, суд вважає, що позивач має право надати докази понесення таких витрат в порядку ч. 7 ст. 139 КАС України.

Так, на доказ понесених витрат позивачем надано Договір про надання професійної правничої допомоги ПД/01.12.2023 від 01.12.2023, Додаткову угоду № 3 від 05.03.2024 до Договору про надання професійної правничої допомоги ПД/01.12.2023 від 01.12.2023 та Акт приймання-передачі наданих послуг від 12.07.2024.

Представником відповідача надано запереченння проти стягнення витрат на правову допомогу, в якому просить відмовити у задоволенні клопотання ТОВ «АГРО-ТОРГІВЕЛЬНАФІРМА«АГРО-ДІЛО» про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в рішеннях від 26.02.2015 р. у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 р. у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 р. у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 р. у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Досліджуючи надані представником позивача документи, судом встановлено, відповідно до детального опису робіт, зазначеному у додатковій угоді та акті приймання-передачі наданих послуг, адвокатом надані послуг на суму 10000 грн (ознайомлення з наданими документами, їх вивчення, аналіз, надання консультації - 1000 грн, підготовка адміністративного позову - 5000 грн, підготовка документів та заяв по суті справи (відповідь на відзив), додаткових пояснень, клопотань - 2000 грн, представництво інтересів в суді - 2000 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст. 19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 10000 грн не є розумною та співмірною, виходячи з предмету розгляду даної справи, виконаних послуг.

Щодо "гонорару успіху" при позитивному для клієнта рішенні, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, згідно якої з урахуванням практики ЄСПЛ не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд вважає, що питання підготовки позову по цій справі не вимагає значних затрат часу та зусиль, оскільки у Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації багато інформації щодо ідентичних справ.

З огляду на зазначені мотиви та правові висновки Великої Палати Верховного Суду, задоволення вимоги щодо стягнення додаткової оплати у розмірі 10000,00 грн, у даному конкретному випадку, не відповідатиме принципам пропорційності до предмету спору та справедливості.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відшкодування на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, оскільки саме такий розмір судових витрат є обґрунтованим та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Керуючись ст. 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі №400/2324/24 про стягнення з відповідача витрати на правову допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 44104027) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ТОРГІВЕЛЬНА ФІРМА"АГРО-ДІЛО" (вул. Шевченка, 59а, офіс 203, м. Миколаїв, 54005, ідентифікаційний код 36384300) судові витрати в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник