Справа № 260/123/24
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2024 рокум. Ужгород№ 260/123/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Павловій О.В.

за участю:

позивача: представник - Ракущинець А.А.,

відповідача: представник - Тегза А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.05.2023 року №0-0715, винесене ГУ ДПС у Закарпатській області; 2) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.05.2023 року №0-0715, винесене ГУ ДПС у Закарпатській області; 3) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.05.2023 року №0-0715, винесене ГУ ДПС у Закарпатській області.

Заявлені позовні вимоги аргументує протиправністю прийнятих контролюючим органом податкових повідомленнях-рішеннях з огляду на те, що нерухоме майно, на яке було нараховане податкове зобов`язання, на підставі абз. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування, оскільки являється будівлями промисловості, зокрема виробничим будинком, будинком деревообробного цеху та кузнею, що використовується позивачем за функціональним призначенням у своїй підприємницькій діяльності.

07 лютого 2024 року відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив з мотивів безпідставності такого. Так, зазначив, що визначення класифікації будівлі відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 здійснюється Державним науково-дослідним інститутом автоматизованих систем у будівництві Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України шляхом надання експертного висновку. Однак ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Закарпатській області в порядку пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України для проведення звірки даних стосовно права на користування пільгою зі сплати податку на нерухоме майно не звертався. Зазначає, що враховуючи внесені до Податкового кодексу України в 2020 році зміни в частині пільг щодо сплати спірного податку, від сплати такого звільняються тільки ті будівлі промисловості, які використовуються їх власниками у промисловому виробництві. Вважає, що оскільки позивачем не було надано жодного доказу використання таких об`єктів нерухомості у промисловому виробництві, то податкові зобов`язання були нараховані правомірно.

06 серпня 2024 року представник відповідача подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування контролюючий орган за основним місцем обліку шляхом подання відповідного повідомлення. Однак позивачем не було подано такого повідомлення щодо об`єктів нерухомого майна, розташованих у Вінницькій області. В свою чергу надані позивачем документи не підтверджують реальність здійснення господарських операцій саме на спірних об`єктах нерухомого майна.

06 серпня 2024 року представник позивача подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» заперечення проти додаткових пояснень, в яких зазначив, що законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції. Спірні об`єкти нерухомості відносяться до класу 1251 «Будівлі промисловості» та використовуються позивачем у здійсненні основного виду його економічної діяльності лісозаготівлі. Жодних доказів на спростування зазначеного відповідач не надав. При цьому вважає, що подання повідомлення №20-ОПП не має жодного правового значення для нарахування пільг, визначених законодавством, оскільки наслідком застосування Закону є віднесення будівель до відповідного класу, а не відображення їх у звітності.

Представник позивача у судовому засіданні 06 серпня 2024 року позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з наведених у позові та запереченнях проти додаткових пояснень мотивів.

Представник відповідача проти позову заперечив, обґрунтовуючи обставинами, зазначеними у поданому до суду відзиві та додаткових поясненнях.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) зареєстрований фізичною особою-підприємцем. Основний вид економічної діяльності: 02.20 Лісозаготівлі.

Окрім того, згідно з відомостями витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до видів діяльності ОСОБА_1 згідно з КВЕД відносяться: 16.23 Виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 01.70 Мисливство, відловлювання тварин і надання пов`язаних із ними послуг; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.13 Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами; 16.29 Виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння; 02.40 Надання допоміжних послуг у лісовому господарстві; 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво; 01.49 Розведення інших тварин; 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

У власності ОСОБА_1 перебуває наступне нерухоме майно:

- виробничий будинок побутовий будинок деревообробного цеху, Ц, загальною площею 700 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- виробничий будинок побутовий будинок деревообробного цеху, Х, загальною площею 110,60 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- комплекс будівель та споруд «гараж-кузня», загальною площею 495,8 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

02 травня 2023 року Головне управління ДПС у Закарпатській області (далі ГУ ДПС у Закарпатській області) прийняло наступні податкові повідомлення-рішення:

- №0-0715, яким на підставі пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України нарахувало ОСОБА_1 податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік в сумі 5751,20 грн;

- №0-0715, яким на підставі пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України нарахувало ОСОБА_1 податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік в сумі 36400,00 грн;

- №0-0715, яким на підставі пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України нарахувало ОСОБА_1 податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік в сумі 25781,60 грн.

Такі податкові повідомлення-рішення були вручені ОСОБА_1 особисто 21 липня 2023 року, що підтверджується підписами позивача на наявних в матеріалах справи податкових повідомленнях-рішеннях.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями контролюючого органу, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення в спірних правовідносинах, суд виходить з наступного.

Ст. 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України №2755-VI 02.12.2010 (далі ПК України) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

В розумінні норм п. 265.1 ст. 265 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є складовою частиною податку на майно.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено ст. 266 ПК України.

Згідно пп. 266.1.1. п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування в розумінні пп. 266.2.1. п. 266.2 ст. 266 ПК України є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Положеннями пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлено податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Зокрема, абз. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України передбачено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Згідно з приписами пп. 14.1.129 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції, станом на час спірних правовідносин) у нежитловій нерухомості виділяють, зокрема, будівлі офісні (будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей), будівлі промислові та склади.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості»).

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1251 «Будівлі промисловості», що включає підкласи: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості»; 1251.2 «Будівлі підприємств чорної металургії»; 1251.3 «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості»; 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості»; 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості»; 1251.6 «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості»; 1251.7 «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості»; 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості»; 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

У розумінні п. 30.1 ст. 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (п. 30.2 ст. 30 ПК України).

Підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків за правилами абз. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України є особливість, що характеризує об`єкт оподаткування.

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у абз. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Обираючи за вихідне поняття «промисловість», у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Наданням пільги щодо сплати податку, звільненням від сплати податків, держава має на меті встановлення певного рівня соціального або економічного захисту відповідної категорії платників податків.

Вказане кореспондується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 17.02.2020 року по справі №820/3556/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством передбачена преференція, яка полягає у виключенні з об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, таких об`єктів, як будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств, якщо вони беруть участь у господарській діяльності власника об`єктів нерухомості як виробничі одиниці.

Вказане у повній мірі узгоджується з правовим висновком Верховного Суду від 11.05.2023 року по справі №440/359/20.

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (п. п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Так, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у власності ОСОБА_1 перебувають три об`єкти нерухомого майна, а саме: побутововий будинок деревообробного цеху, площею 700 кв. м, 110,6 кв. м та комплекс будівель та споруд «гараж-кузня», площею 495,80 кв. м.

З метою визначення функціонального призначення вказаних об`єктів нежитлової нерухомості судом було витребувано від позивача технічні паспорти на спірні об`єкти.

На виконання ухвали суду ФОП ОСОБА_1 надав наступні технічні паспорти:

1) на виробничий будинок з господарськими (допоміжними будівлями та спорудами), за адресою: АДРЕСА_1 . У складі технічного паспорту міститься план виробничого будинку будинку деревообробного цеху, літера «Ц», загальна площа такого становить 700,00 кв. м;

2) на виробничий будинок з господарськими (допоміжними будівлями та спорудами), за адресою: АДРЕСА_1 . У складі технічного паспорту міститься план виробничого будинку побутового будинку деревообробного цеху, літера «Х», загальна площа такого становить 110,60 кв. м;

3) на виробничий будинок - комплекс будівель та споруд «гараж-кузня», за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до експлікації приміщень до плану поверхів виробничого будинку, загальна площа такого становить 495,8 кв. м.

Оцінюючи спірні споруди з точки зору можливості їх віднесення до Будівель промисловості, суд зазначає наступне.

Відповідно до ДК 018-2000, будівлі підприємств лісової, деревообробної та целюлозно-паперової промисловості віднесено до класу будівель промисловості за кодом класифікатора 1251.7. Отже, на думку суду, виробничий будинок деревообробного цеху, площею 700,00 кв. м за своїм функціональним призначенням відноситься до класу будівель промисловості.

Так, основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 , згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є лісозаготівельна діяльність.

Підтвердженням використання будівель протягом звітного (податкового) періоду за призначенням у господарській діяльності є первинні документи бухгалтерського обліку. Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинними документами, серед інших, можуть виступати: акт введення будівлі промисловості в експлуатацію; акт введення в експлуатацію основних засобів (обладнання), яке використовується у процесі промислового виробництва; акт приймання-передачі; розрахунки амортизації; товарно-транспортна накладна; касовий чек: накладна; платіжне доручення; внутрішні акти на переміщення сировини/товару між цехами (ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV). Зазначеними документами, за умови ідентифікації їх з будівлею, підтверджується процес промислового виробництва у ній.

На підтвердження використання наявного у власності виробничого комплексу будинку деревообробного цеху у своїй господарській діяльності позивач надав суду наступні докази:

- податкові декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця (щодо підтвердження отримання доходу від здійснення підприємницької діяльності);

- договір №3 про надання послуг, пов`язаних з лісівництвом від 11.01.2022, укладений з Державним підприємством «Тульчинське лісомисливське господарство», відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_1 зобов`язується на власний ризик, власними силами і силами найманих працівників, засобами та матеріалами надати послуги по лісозаготівлі та трелювані деревини на рубках догляду Кирнасівського лісництва;

- акти приймання-передачі робіт по заготівлі деревини від 31 березня 2022 року;

- договір №26/10-ПМ від 26.10.2020, укладений з Дочірнім підприємством "Ламелла", та додаток №3 до нього від 04.01.2021;

- видаткову накладну №1 від 10.01.2022 щодо реалізації пиломатеріалів Дочірньому підприємству «Ламелла»;

- товарно-транспортну накладну №Р1 від 10.01.2022, відповідно до якої ФОП ОСОБА_1 доставив Дочірньому підприємству «Ламелла» пиломатеріали. Як вбачається з такої товарно-транспортної накладної пунктом навантаження є смт. Кирнасівка, Тульчинський район, Вінницька область;

- договір про постачання електричної енергії та обсяги постачання електричної енергії;

- дозвіл Управління Держпраці у Закарпатській області, наданий ФОП ОСОБА_1 на експлуатацію устаткування деревообробної промисловості за адресою виробництва, розташування устаткування: АДРЕСА_3 .

Доказами в адміністративному судочинстві, в розумінні ч. 1 ст. 72 КАС України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Жодних доказів на спростування використання будівлі деревообробного цеху у господарській діяльності позивача у 2022 році (за оподатковуваний період) відповідач, як суб`єкт владних повноважень, суду не надав та у відзиві на позов не наводить. Натомість із аналізу долучених ФОП ОСОБА_1 до матеріалів справи доказів у їх сукупності можна зробити висновок, що такий об`єкт нерухомості дійсно використовувався позивачем в 2022 році у його господарській діяльності.

З огляду на що суд вважає, що позивач має право на застосування податкової пільги, передбаченої абз. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, щодо такого нерухомого об`єкту, а тому податкове повідомлення-рішення від 02.05.2023 року №0-0715, є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому суд відхиляє посилання представника відповідача на неподання ФОП ОСОБА_1 повідомлення №20-ОПП, оскільки законодавець не пов`язує право платника податків на отримання податкової пільги, передбаченої пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, з обов`язком подавати таке повідомлення.

Разом з тим, суд вважає, що побутовий будинок деревообробного цеху, площею 110,60 кв.м, до класу об`єктів «Будівлі промисловості» не відноситься. Так, згідно п 5.2 ДБН В.2.2-28:2010 «Будинки і споруди. Будинки адміністративного та побутового призначення», затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 30.12.2010 №570, побутові будинки підприємств призначені для розміщення в них приміщень обслуговування працюючих: санітарно-побутових, охорони здоров`я, харчування.

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 адміністративно-побутові будівлі промислових підприємств (код 1220.5) відносяться до групи 122 «Будівлі офісні».

Отже, побутові будинки виробничих підприємств за своїм функціональним призначенням виконують інші функції, аніж ті, що характеризують будинки промисловості, а тому на них не може розповсюджуватися податкова пільга, передбачена абз. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Таким чином, контролюючий орган правомірно нарахував ФОП ОСОБА_1 податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінні від земельної ділянки, за таким об`єктом нерухомості, а тому податкове повідомлення-рішення від 02.05.2023 року №0-0715, скасуванню не підлягає.

Що стосується комплексу будівель та споруд «гараж-кузня» суд зазначає, що клас об`єктів нерухомості «Гаражі», згідно з ДК 018-2000, відноситься до групи 124 «Будівлі транспорту та засобів зв`язку», а не до групи 125 «Будівлі промислові та склади», а тому на такий об`єкт також не може розповсюджуватися податкова пільга за нормами абз. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Окрім того, суд зазначає, що хоча ДК 018-2000 не виокремлює об`єкт нерухомості «кузня» та не класифікує такий за його функціональним призначенням, проте на такий об`єкт також не може в даному випадку бути застосована спірна податкова пільга, оскільки, за загальним правилом, він використовується для обробки металів способом гарячого кування. В свою чергу серед видів економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 відсутній такий, що пов`язаний з обробкою металів. Тому оскільки законодавець пов`язує можливість застосування податкової пільги зі сплати податку з нерухомого майна саме з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, суд вважає, що комплекс будівель та споруд «гараж-кузня» не може бути використаний позивачем за його функціональним призначенням за відсутності в нього такого права.

З огляду на вищезазначене позовна вимога про скасування податкового повідомлення-рішення від 02.05.2023 року №0-0715 задоволенню не підлягає.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, крізь призму встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 44106694) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.05.2023 року №0-0715, винесене ГУ ДПС у Закарпатській області.

3. В решті позову відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 44106694) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) 1725,79 грн. (Одна тисяча сімсот двадцять п`ять гривень 79 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено 12 серпня 2024 року.

СуддяР.О. Ващилін