Справа № 520/6023/24
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про прийняття позовної заяви до розгляду та

відкриття провадження в адміністративній справі

12 серпня 2024 рокум. ПолтаваСправа № 520/6023/24

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Слободянюк Н.І., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Харківського окружного адміністративного суду ( майдан Свободи, буд. 6, м. Харків, Харківська область, 61022, ідентифікаційний код 34390710 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Адвокат Прокоп`єв Костянтин Євгенович подав до Харківського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 до Харківського окружного адміністративного суду про:

- визнання протиправними дій Харківського окружного адміністративного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у період з 01 січня 2021 року по 21 березня 2023 року суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн;

- зобов`язання Харківського окружного адміністративного суду провести нарахування та виплату судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 недорахованої та невиплаченої суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 21 березня 2023 року на підставі частин другої та третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року - 2270 грн, на 1 січня 2022 року - 2481 грн, на 1 січня 2023 року - 2684 грн, з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Підставою для звернення до суду позивач визначила порушення своїх прав внаслідок нарахування та виплати у період з 01 січня 2021 року по 21 березня 2023 року суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року адміністративну справу №520/6023/24 за позовом ОСОБА_1 до Харківського окружного адміністративного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - направлено до Другого апеляційного адміністративного суду, як суду вищої інстанції, для визначення підсудності.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2024 року адміністративну справу №520/6023/24 за позовом ОСОБА_1 до Харківського окружного адміністративного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду.

Справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 15 квітня 2024 року.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 квітня 2024 року справу передано для розгляду судді Слободянюк Н.І.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху через її невідповідність вимогам частин першої, четвертої та шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та роз`яснено позивачеві, що недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду: примірника або належним чином засвідченої копії позовної заяви та належним чином засвідчених копій документів, доданих до позовної заяви, для відповідача; заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом з доказами поважності причин його пропуску; а також встановлено позивачу строк для усунення недоліків упродовж десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

22 квітня 2024 року до суду надійшла заява про поновлення процесуального строку звернення до суду з позовом.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року у справі №520/6023/24 вказані в заяві про поновлення процесуального строку підстави подання позову з пропущенням встановленого строку звернення до суду з позовом визнано неповажними та позовну заяву ОСОБА_1 до Харківського окружного адміністративного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачеві.

Копію вказаної ухвали та оригінал позовної заяви ОСОБА_1 разом із усіма доданими до неї матеріалами направлено позивачу 08 травня 2024 року за вих. № 520/6023/24/10547/24.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2024 року у справі №520/6023/24 ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року у справі №520/6023/24 скасовано та справу направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Згідно даних вхідної реєстрації Полтавського окружного адміністративного суду адміністративна справа №520/6023/24 надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 30 липня 2024 року та зареєстрована за вх. №44513/24.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30 липня 2024 року справу №520/6023/2 передано для розгляду судді Слободянюк Н.І.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху, оскільки ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року у справі №520/6023/24 позовну заяву разом з усіма доданими до неї матеріалами повернуто позивачу та у суду відсутня позовна заява з доданими до неї документами, а відтак суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття провадження у справі за такою позовною заявою.

Від позивача до суду надійшли документи, визначені ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року.

Перевіривши дотримання позивачем строку звернення до суду із цим позовом з врахуванням висновків Другого апеляційного адміністративного суду, викладених в постанові цього суду від 18 червня 2024 року у справі №520/6023/24, суд зазначає наступне.

За змістом статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За визначенням, наведеним у пункті 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як свідчить зміст позовної заяви, предмет спору зводиться до вимог про перерахунок суддівської винагороди позивача під час її роботи в Харківському окружному адміністративному суді, яка в силу пункту 17 частини першої статті 4 КАС України є публічною службою.

Тож спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Разом з тим, стаття 122 КАС України, зокрема частина п`ята цієї статті, не містить норм, які б регулювали порядок звернення осіб, які перебували (перебувають) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці.

Строк звернення до адміністративного суду з позовом про стягнення заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці визначений нормами статті 233 Кодексу законів про працю України, які для цих спірних правовідносин є спеціальними відносно приписів частини п`ятої статті 122 КАС України.

До 19 липня 2022 року Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати (грошового забезпечення). Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати (грошового забезпечення), обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України у редакції, чинній до внесення змін Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, тобто до 19 липня 2022 року, "працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком".

Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України у редакції, чинній після внесення змін Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, тобто з 19 липня 2022 року, "працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

У постанові від 11 липня 2024 року у справі № 990/156/23 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що до вимог щодо стягнення заробітної плати за період, який тривав по 19 липня 2022 року, застосовується норма частини другої статті 233 КЗпП України у редакції, чинній до внесення змін Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, а саме: особа (працівник, службовець) має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, а до вимог щодо стягнення заробітної плати за період, який розпочався з 19 липня 2022 року, застосовується норма частини першої статті 233 КЗпП України у редакції, чинній після внесення змін Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, а саме: працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

З огляду на викладену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, а також висновки Другого апеляційного адміністративного суду в постанові від 18 червня 2024 року, позивачем дотримано строк звернення до суду із позовом в частині позовних вимог щодо ненарахування та невиплати у належному розмірі суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 18 липня 2022 року.

Стосовно іншої частини позовних вимог, а саме: щодо ненарахування та невиплати у належному розмірі суддівської винагороди за період з 19 липня 2022 року по 21 березня 2023 року суд зазначає наступне.

Спірним періодом щодо ненарахування та невиплати позивачу у належному розмірі суддівської винагороди за вказаний період, є період з 19 липня 2022 року по 21 березня 2023 року, а відтак, беручи до уваги вищенаведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 990/156/23, до заявлених позивачем вимог щодо ненарахування та невиплати у належному розмірі суддівської винагороди за період з 19 липня 2022 року по 21 березня 2023 року слід застосовувати норму частини першої та другої статті 233 КЗпП України у редакції, чинній після внесення змін Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, а саме: працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Разом з тим, Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX Кодекс законів України про працю доповнено главою XIX такого змісту: 1. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, розпочався з 12 березня 2020 року (постанова Уряду від 11 березня 2020 року № 211) та закінчився 30 червня 2023 року (постанова Уряду від 27 червня 2023 року № 651).

Тож встановлений статтею 233 КЗпП України тримісячний строк звернення до суду, який почався 19 липня 2022 року, мав би закінчитися 19 жовтня 2022 року, якби не приписи пункту 1 глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України, на підставі яких цей строк був продовжений до 30 червня 2023 року.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 26 жовтня 2023 року у справі № 990/139/23, де зазначено, що: "строки, визначені статтею 233 КЗпП, були продовжені на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). У зв`язку з відміною Постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27 червня 2023 року на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року, продовжені строки, визначені статтею 233 КЗпП, завершились у 00 год. 01 хв. 01 липня 2023 року".

Оскільки строк, що визначений статтею 233 КЗпП України, був продовжений законодавцем до 30 червня 2023 року, позивач повинна була звернутися до суду з позовом в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати суддівської винагороди за період з 19 липня 2022 року по 21 березня 2023 року саме до цієї дати (30 червня 2023 року).

Натомість, позивач звернулася до суду з позовом в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати суддівської винагороди за період з 19 липня 2022 року по 21 березня 2023 року лише 06 березня 2024 року, тобто із пропущенням трьохмісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом.

У заяві про поновлення строку звернення до суду, позивач вказує, що "з початку березня 2023 року ОСОБА_1 проходить військову службу в лавах Національної гвардії України, перебуваючи в зоні активних бойових дій (копію витягу з наказу надаю), що фізично та практично унеможливило завчасне подання ОСОБА_1 вищевказаного позову до суду".

Суд враховує, що Другий апеляційний адміністративний суд в постанові від 18 червня 2024 року у цій справі дійшов наступних висновків: "суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, не дослідив належним чином указані позивачем обставини пропуску строку звернення до суду, не встановив з достовірністю, що вказані позивачем обставини не є поважними, дійшов необґрунтованих висновків, що такі обставини є неповажними, зазначивши, що до позовної заяви та заяви про поновлення процесуального строку не додано документів, що підтверджують наявність обставин, що ускладнювали або унеможливлювали своєчасне звернення до суду з цим позовом (як-то документів на підтвердження факту перебування позивача в зонах проведення бойових дій та безпосереднє залучення до здійснення функцій із захисту держави під час дії воєнного стану в Україні у відповідний період). Проте суд першої інстанції не з`ясував з достовірністю, чи брав позивач участь у бойових діях, відповідні докази не витребував, зокрема журнал бойових дій військової частини, у якій позивач проходить військову службу. Разом з цим колегія суддів ураховує, що до апеляційної скарги позивачем додано копію посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_1 , виданого у грудні 2023 року. За викладених обставин колегія суддів уважає передчасним та необґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення адміністративного позову у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з позовом".

Тож згідно висновків Другого апеляційного адміністративного суду, викладених в постанові від 18 червня 2024 року, причини пропуску строку звернення до суду з позовом в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати суддівської винагороди за період з 19 липня 2022 року по 21 березня 2023 року є поважними.

Адміністративний позов відповідає вимогам статей 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та підсудний Полтавському окружному адміністративному суду.

Підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження на цій стадії відсутні.

У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи за її відсутності в порядку спрощеного позовного провадження.

Частинами першою - четвертою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої та четвертої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

З огляду на предмет спору ця справа не відноситься до спорів, визначених у частині четвертій статті 12 та частині четвертій статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, що можуть бути розглянуті виключно за правилами загального позовного провадження, а тому відповідно до частини другої та пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі не вимагають проведення судового засідання, суд, керуючись статтею 262 КАС України, вважає за необхідне розглядати цю справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, а тому відповідне клопотання позивача підлягає задоволенню.

Частиною четвертою статті 9 КАС України передбачено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Беручи до уваги викладене, для повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи є необхідність витребувати від відповідача додаткові докази у справі.

Керуючись статтями 9, 12, 171, 256, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А:

Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі №520/6023/24 за позовом ОСОБА_1 до Харківського окружного адміністративного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Задовольнити клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності в порядку спрощеного позовного провадження.

Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для надання до суду відзиву на позов разом з усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, та документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього документів іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Роз`яснити, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами, а неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову у силу частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив тривалістю три дні з дня отримання відзиву на позовну заяву.

Встановити відповідачу строк для подання заперечення тривалістю три дні з дня отримання відповіді на відзив.

Витребувати від відповідача належним чином засвідчені копії:

- документів щодо призначення позивача на посаду судді та зарахування її до штату Харківського окружного адміністративного суду;

- доказів нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 21 березня 2023 року;

- інших матеріалів, що стосуються цього позову.

Витребувані докази надати у строк для подання відзиву на позов.

Роз`яснити, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. У разі якщо особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом (частина сьома та восьма статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України).

Попередити учасників справи, що невиконання процесуальних обов`язків, зловживання правами та створення протиправних перешкод у здійсненні судочинства є підставою до застосування судом заходів процесуального примусу визначених статтею 145 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України у мережі Інтернет за адресою: http://court.gov.ua/fair/sud1670/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.І. Слободянюк