Справа № 640/20655/22
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 серпня 2024 року

м. Київ

справа №640/20655/22

адміністративне провадження № К/990/30165/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Губської О.А.,

суддів: Білак М.В., Мацедонської В.Е.

перевіривши касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі № 640/20655/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 через свого представника звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, у якому просила:

визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 781 о/с від 26.10.2022 в частині припинення державної служби та звільнення позивачки;

поновити позивачку на посаді в Міністерстві внутрішніх справ України, яка за своїми умовами праці, функціональними обов`язками та повноваженнями відповідає або є рівнозначною посаді, яку ОСОБА_1 обіймала станом на 26.10.2022;

стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2024 року, адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України № 781 о/с від 26.10.2022 в частині припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста відділу персонально-довідкової інформації управління персонально-довідкового обліку Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, з 27.10.2022; стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.10.2022 по 29.03.2024 в розмірі 148 800 (сто сорок вісім тисяч вісімсот) грн. 00 коп; звернуто до негайного виконання рішення суду в частині поновлення з 27.10.2022 ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста відділу персонально-довідкової інформації управління персонально-довідкового обліку Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України; звернуто до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27.10.2022 по 29.03.2024 в межах одного місяця в сумі 9000 (вісім тисяч вісімсот) грн. 00 коп; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону Верховний Суд вважає за потрібне відмовити у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Разом з цим, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Предметом оскарження у цій справі є вимоги позивача про протиправним та скасування наказу Міністерства внутрішніх справ України в частині припинення державної служби та звільнення позивача, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зі змісту судових рішень вбачається, що позивач перебувала на посаді, яка належить до посад державної служби категорії «В».

Отже, ця справа відноситься до справ незначної складності, тому для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги, визначених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та обґрунтувати посилання на конкретний підпункт.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, про наявність виключних обставин, наведених у підпункті «б» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Щодо таких посилання скаржника колегія суддів зазначає, що оскільки обґрунтування вказаного твердження скаржник не навів та не обґрунтував, при розгляді яких саме справ він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, та яким чином ці обставини впливають на вирішення спору у конкретній іншій справі, Суд відхиляє такі посилання.

Суд зазначає, що лише загальні посилання на такі обставини, за відсутності вмотивованих аргументів, не дають підстав для висновку, що є підстави для відкриття касаційного провадження, з посиланням на підпункт «б» частини п`ятої статті 328 КАС України.

Доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до цитування норм законодавства України, а також переоцінки доказів, досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, і ґрунтуються на незгоді з висновками цих судів щодо їхньої оцінки.

Своєю чергою колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.

Отже, касаційна скарга не містить належних доводів, які могли б обґрунтувати дію підпунктів «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

З огляду на зазначене та враховуючи, що скаржник, оскаржуючи судові рішення у цій справі, не обґрунтував випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі № 640/20655/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіО.А. Губська М.В. Білак В.Е. Мацедонська