Справа № 440/18162/23
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

. 12 серпня 2024 рокум. ПолтаваСправа № 440/18162/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., дослідивши питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

визнати протиправним та скасувати пункт 5 Наказу ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 784 від 11 травня 2023 року "Про хід виконання планового завдання в об`єднаному міському, районних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки з комплектування Збройних Сил України військослужбовцями військової служби за контрактом у квітні 2023 року" в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

зобов`язати відповідача донарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення та премію у повному розмірі за квітень 2023 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). При цьому суд дійшов висновку про необхідність додаткового з`ясування питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, а тому витребував у відповідача докази ознайомлення гр. ОСОБА_1 зі змістом наказу ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 784 від 11 травня 2023 року "Про хід виконання планового завдання в об`єднаному міському, районних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки з комплектування Збройних Сил України військослужбовцями військової служби за контрактом у квітні 2023 року".

В ході розгляду справи суд дійшов висновку про недотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, у зв`язку із чим ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху, якою позивачу запропоновано подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду разом із доказами на підтвердження поважності причин його пропуску.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі частини п`ятнадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження її розгляду. У своїй постанові суд апеляційної інстанції визнав висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 12 січня 2024 року, передчасними через те, що Полтавським окружним адміністративним судом не надано оцінки доводам представника позивача, викладених у поясненнях, поданих після ознайомлення з матеріалами справи.

Справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду для розгляду 28 червня 2024 року, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, який продовжено зі стадії залишення позову без руху, у позивача витребувано письмові пояснення з приводу обґрунтованості пропуску строку звернення до суду з позовом.

22 червня 2024 року до суду через систему "Електронний суд" надійшли зазначені пояснення ОСОБА_1

23 липня 2024 року судом отримано додаткові пояснення відповідача з приводу викладених позивачем аргументів щодо дотримання строку звернення до суду.

Надаючи правову оцінку доводам представника позивача, викладених у поясненнях, поданих після ознайомлення з матеріалами справи, а також твердженням відповідача, суд дійшов таких висновків.

Зі змісту пояснень, поданих після ознайомлення з матеріалами справи випливає, що представник позивача вважає, що факт ознайомлення позивача із спірним наказом не може бути доведений свідченнями службових осіб, а також розмірковує та робить припущення щодо кількості аркушів у цьому наказі, розмірковує над назвою цього наказу та робить припущення, що у зв`язку із тим, що назва наказу не містить відомостей про осіб які притягуються до дисциплінарної відповідальності, то вказане свідчить про відсутність належної уваги до керівників районних ТЦК, після чого робить висновок, що відмова позивача від ознайомлення із наказом (відмовився розписуватись) є лише домислами.

Надаючи оцінку таким аргументам суд виходить з такого.

Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено Кодексом адміністративного судочинства України. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Таким чином, письмові пояснення начальника відділення рекрутингу та комплектування першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_2 , який повідомляє про те, що 12.05.2023 адміністратор командування ОСОБА_3 , роздрукувала спірний наказ, зареєструвала та надала на резолюцію позивачу, який не повернув їй оскаржуваний наказ, є письмовими доказами. Зі змісту зазначених пояснень також випливає, що оскільки спірний наказ підлеглі позивача мали б опрацьовувати та враховувати у своїй діяльності, адміністратор командування ОСОБА_3 роздрукувала другий примірник документу (наказу та розпорядження) для службового користування, який не містив резолюції позивача.

Відтак, суд вважає, що письмові пояснення начальника відділення рекрутингу та комплектування першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_2 є належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, які підтверджують факт надання позивачу для ознайомлення спірного наказу саме 12.05.2023.

Слід зауважити, що позивач в обґрунтування своєї позиції не надав жодних доказів. Так само ОСОБА_1 не пред`явив жодних доказів, які б спростовували пояснення начальника відділення рекрутингу та комплектування першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_2 , тобто всі доводи позивача ґрунтуються лише на його власних уявленнях.

Більш того, суд критично оцінює доводи позивача про неознайомлення зі спірним наказом, оскільки, як свідчать матеріали справи, позивач займає керівну посаду та відповідно до посадових обов`язків повинен проставляти резолюцію на документах.

Крім того, у своїх поясненнях адвокат Бондарець стверджує, що позивач ознайомився із спірним наказом 11.11.2023 разом із отриманням листа із ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проте, у вказаному листі відповідач повідомив представника позивача про те, що із спірним наказом гр. ОСОБА_1 ознайомився у травні 2023 року і Витяг із спірного наказу наданий повторно, а не вперше.

Позивач повідомляє суд, що з жовтня 2023 року, тобто через 5 місяців після отримання спірного наказу, перебував на стаціонарному лікуванні і що нібито це є поважною причиною пропуску строку.

Суд не погоджується з такими доводами, оскільки 17.10.2023 позивач уклав із адвокатом договір про надання правничої допомоги, а тому його інтереси міг безперешкодно представляти адвокат.

Як повідомив відповідач, після 08.09.2023 позивач в зоні бойових дій не виконував функцій з відсічі збройної агресії проти України, а з 21.11.2023 вибув у відрядження до військового госпіталю військова частина НОМЕР_1 для проходження ВЛК щодо визначення ступеня придатності до проходження військової служби (про що вказано у листі командира військової частини НОМЕР_2 ).

З огляду на викладене суд вважає, що доводи позивача про перебування в госпіталі чи проходження служби в ЗСУ як на підстави, які унеможливили своєчасне звернення до суду з позовом, не є об`єктивними, з огляду на що відхиляються судом.

Суд також зауважує, що в обґрунтування своєї позиції представника позивача допускає вільне та вибіркове тлумачення приписів ст. 97 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

З цього приводу суд зазначає, що зазначена норма прямо передбачає можливість накладення дисциплінарного стягнення військовослужбовцям у письмовому наказі (розпорядженні).

Крім того, представник відповідача у своїх письмових поясненнях звернув увагу на занесення вказаної догани до службової картки позивача.

Згідно ст. 109 Дисциплінарного статуту ЗСУ Кожний військовослужбовець один раз на рік, а також у разі переведення на нове місце служби повинен ознайомитися із своєю службовою карткою й розписатися про це. У разі переведення військовослужбовця службова картка пересилається до нового місця служби.

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.10.2023 № 270 позивача переведено до військової частини НОМЕР_2 , що не заперечується і позивачем, після переведення у бойових діях позивач не приймав участі, а до лютого 2024 року позивач перебував у відрядженні у шпиталі, проходив ВЛК щодо визначення ступеня придатності до проходження військової служби (вказана інформація міститься у повідомленні командира НОМЕР_2 ) і службова картка позивача, згідно ст. 107 Дисциплінарного статуту ЗСУ, ведеться в штабі військової частини НОМЕР_2 , тому стверджувати що службова картка не була направлена до нового місця служби чи те, що відсутній у картці відповідний запис не є обґрунтованими та не підтверджені жодними доказами.

Так само не знайшли свого підтвердження під час розгляду матеріалів справи доводи позивача про порушення відповідачем порядку передавання документів та їх виконання, встановленого "Інструкцією з діловодства у ЗСУ" №124.

У свою чергу згідно 2.1.3. "Інструкції з діловодства у ЗСУ" №124, розпорядчі документи, що надходять до військової частини (установи) від управлінь і штабів вищого рівня, доводяться до військових частин (установ), що належать до сфери її управління.

Військова частина (установа) має право розсилати копії документів управлінь і штабів вищого рівня підпорядкованим підрозділам, що належать до сфери її управління, разом із супровідним листом або згідно з резолюцією керівного складу органу військового управління.

Пунктом 2.1.4 "Інструкції з діловодства у ЗСУ" №124 передбачено, що рішення колегіальних органів доводяться до військових частин (установ), що належать до сфери управління військової частини (установи), або конкретному виконавцю шляхом надсилання їм наказів про введення в дію цих рішень.

Пунктом 2.1.5 "Інструкції з діловодства у ЗСУ" №124 встановлено, що до управлінських документів належать документи (текстові та графічні матеріали, виконані будь-яким способом: написані від руки, намальовані, накреслені, надруковані на друкованих засобах, видані друком, електрографічним та іншим способом), спрямовані на виконання військовою частиною (установою) функцій, що забезпечують її діяльність.

Організаційно-розпорядча документація поділяється на:

організаційну, що містить правила, норми, що визначають статус, компетенцію, структуру, штатну чисельність і посадовий склад військової частини (установи), функціональний зміст діяльності військової частини (установи) та її підрозділів (положення або статут установи, положення про структурні підрозділи, посадові інструкції, штатні розписи, договори тощо);

розпорядчу, що фіксує рішення нормативно-правового або організаційно-розпорядчого характеру з основних питань діяльності військової частини (установи), адміністративно-господарських або питань особового складу (накази, розпорядження, рішення);

інформаційно-аналітичну, що містить інформацію, на підставі якої приймаються певні управлінські рішення (акти, довідки, доповідні записки, заяви, пояснювальні записки, протоколи, службові листи тощо).

Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що до позивача, у відповідності до п. 2.1.3. та 2.1.5, 2.3.5 "Інструкції з діловодства у ЗСУ" №124 від установи вищого рівня надійшов розпорядчий документ, наказ, у якому було зафіксоване рішення, у тому числі, з питань адміністративно-господарської діяльності (накладення дисциплінарного стягнення).

У відповідності до розділу 3.10. "Організація передавання документів та їх виконання" "Інструкції з діловодства у ЗСУ" №124 для забезпечення ритмічності роботи та своєчасного виконання документів служба діловодства розробляє графіки передачі кореспонденції керівництву військової частини (установи). Зареєстровані документи разом із підготовленими в службах діловодства проектами резолюцій передаються на розгляд керівництву військової частини (установи) та підрозділів у день їх надходження або наступного робочого дня у разі надходження документів у неробочий час. Телеграми, телефонограми та інші термінові документи передаються першочергово. Відразу після реєстрації керівництву військової частини (установи) у теці з грифом "Невідкладно" передаються акти органів державної влади та доручення вищих посадових осіб, запити, звернення, а також кореспонденція Верховної Ради України, Адміністрації Президента України, Кабінету Міністрів України, кореспонденція, що надходить від військових частин вищого рівня.

Документи, розглянуті керівництвом військової частини (установи) повертаються з відповідною резолюцією до служби діловодства, що здійснює передачу документів на виконання.

Факт передачі документів виконавцям фіксується шляхом проставлення відповідної відмітки в реєстраційній формі (розносній книзі) із зазначенням часу, дати, військового звання, особистого підпису, прізвища і ініціалів осіб, яким передано документи.

Проаналізувавши наведене, суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивач, в порушення вищевказаних норм, ознайомився із спірним наказом та не повернув його до служби діловодства.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що в письмових поясненнях представник позивача не довів поважності причин пропуску строку для звернення до суду та не спростував аргументів відповідача з цього приводу, а відтак підстави для визнання дотриманим строку звернення до суду з позовом або для визнання причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом поважними - відсутні.

Частиною третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в разі якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відтак суд вважає, що позовну заяву у справі № 440/18162/23 належить залишити без розгляду.

Керуючись статтями 169, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

. Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.О. Чеснокова