Справа № 460/13335/23
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2024 року м. Рівне №460/13335/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 надати документ про відстрочку ОСОБА_1 від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 10 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно, не зважаючи на наявність законних підстав, було відмовлено позивачу у наданні відстрочки від привозу на військову службу під час мобілізації.

Ухвалою суду від 07.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно з яким дії ІНФОРМАЦІЯ_1 у спірних правовідносинах були правомірними, оскільки підстава для відстрочки (інвалідність матері) не була підтверджена документально. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши позовну заяву та відзив на позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , одержав о 9год. 30хв 03.05.2023 повістку на відправку з вимогою прибути о 21:00год 03.05.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.а.с.8, 29).

Заявою від 08.05.2023, отриманою ІНФОРМАЦІЯ_1 09.05.2023, ОСОБА_1 просив надати йому відстрочку від призову відповідно до абз.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (а.с.9).

Додатками до зазначеної заяви позивач зазначив: копію паспорта ОСОБА_1 , копію паспорта ОСОБА_2 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 , копію довідки МСЕК про інвалідність ОСОБА_2 , копію пенсійного посвідчення ОСОБА_2 .

Листом від 18.05.2023 №1/2974 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для відстрочки, оскільки інвалідність матері документально не підтверджена (а.с.10).

Вважаючи рішення відповідача про відмову у наданні відстрочки протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно із ст.17 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 №1932-XII (далі - Закон №1932-XII), захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

За приписами Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №3543-XII), громадяни України зобов`язані виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у період особливого стану.

Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (ст.1 Закону №1932-XII).

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону №1932-XII, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

За приписами ч.3 ст.22 Закону №1932-XII, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

У зв`язку з введенням Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні воєнного стану, з метою запровадження та виконання заходів зазначеного правового режиму, спрямованих на забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, виконання Закону №1932-XII та Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" в Україні проводиться призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації.

Згідно з абз.11 п.9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Стаття 23 Закону №1932-XII передбачає відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, призову на військову службу під час мобілізації, який здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, підлягають усі військовозобов`язані за виключенням осіб, перелік яких визначений ст.23 Закону №1932-XII.

Так, згідно з абз.11 ч.1 ст.23 Закону №1932-XII, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача до позовної заяви додала копії документів, як долучалися ОСОБА_1 до заяви від 08.05.2023. Зазначені документи були досліджені судом.

Так, згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 23.01.1969, матір`ю ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Велюнь Дубровицького району Ровенської області, є ОСОБА_3 (а.с.14).

Відповідно до довідки сер.ВТЕ №084103, виданої на підставі акта освідування у ЛТЕК від 18.12.1992 №180, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4, встановлено до 01 січня 1995 року другу групу інвалідності загального захворювання. Дата чергового переосвідування - 14 грудня 1994 року (а.с.28).

Згідно з посвідченням № НОМЕР_2 , виданим 28.06.1993 Дубровицьким райсоцзабезом Рівненської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, отримує з 18.12.1992 по 01.1995 пенсію по 2гр. загального захворювання (а.с.12).

Згідно з паспортом громадянина України НОМЕР_3 , виданим 03.06.2002 Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в с.Велюнь Дубровицького району Рівненської області (а.с.11).

Відповідно до ч.1 ст.28 Цивільного кодексу України, фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям.

Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Суд констатує, що імена " ОСОБА_3 ", " ОСОБА_4 " та " ОСОБА_2 ", які містяться у поданих позивачем відповідачу 08.05.2023 документах, не є тотожними.

Отже, вищезазначеними документами не підтверджено факт наявності у позивача станом на 08.05.2023 матері, яка має інвалідність I чи II групи.

Тобто, умова, передбачена абз.11 ч.1 ст.23 Закону №1932-XII для застосування відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, у спірних правовідносинах не виконується.

При цьому, суд не бере до уваги посилання представника позивача на лист Міжрайонної спеціалізованої психо-неврологічної МСЕК від 26.06.2023 №274/05-31/23 (а.с.31) та довідку виконавчого комітету Дубровицької міської ради від 19.06.2023 №4-318 (а.с.32), оскільки такі не є належними доказами у розумінні ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України.

У сукупності викладеного, суд дійшов висновку, що підстави для надання позивачу відстрочки згідно з абз.11 ч.1 ст.23 Закону №1932-XII на момент виникнення спірних правовідносин відсутні, а дії та рішення відповідача узгоджуються з вимогами чинного законодавства та не порушують прав позивача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи було спростовано відповідачем. Водночас, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Отже, у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат згідно із ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_5 ).

Рішення складено 12 серпня 2024 року.

Суддя О.М. Дудар