Справа № 340/4135/24
Суддя: А.В. САГУН
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/4135/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою Керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України до Виконавчий комітет Знам`янської міської ради про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України звернувся до суду з позовною заявою (з урахуванням уточнення (а.с. 77)), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області щодо невиконання вимог чинного законодавства України що полягає у не вжитті заходів щодо складання облікової документації на об`єкт культурної спадщини Колишній житловий будинок лікаря Лисенка (мур) (1900 p.), що розташований по вул. Михайла Грушевського, 15 в м. Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області;

- зобов`язати Виконавчий комітет Знам`янської міської ради Кіровоградської області виконати вимоги чинного законодавства України щодо складання облікової документації на об`єкт культурної спадщини місцевого значення Колишній житловий будинок лікаря Лисенка (мур) (1900 p.), що розташований по вул. Михайла Грушевського, 15 в м. Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області.

В обґрунтування вимог зазначив, що розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 29.01.2020 №102-р Про внесення змін до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 07.08.1997 №261-р Про перелік пам`яток містобудування, архітектури, садово-паркового мистецтва загальнодержавного і місцевого значення та виявлених пам`яток затверджено перелік пам`яток містобудування та архітектури, до якого, зокрема, включено «Колишній житловий будинок лікаря Лисенка (мур)» (1900 p.), що розташований по вул. Михайла Грушевського, 15 (колишня назва вул. Жовтнева), в м. Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області. Однак, даний об`єкт не занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. При цьому, такому занесенню передують відповідні етапи та певна робота спеціально уповноважених органів культурної спадщини, повноваження яких чітко регламентовані законодавством. Посилаючись, крім іншого, на норми Закону України Про охорону культурної спадщини, зазначає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не виготовлення облікової документації на об`єкт культурної спадщини.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки колишній житловий будинок лікаря Лисенка (мур) (1900 року побудови) був внесений до переліку у 1997 році (розпорядженням голови ОДА від 07 серпня 1997 року №261-р Про перелік пам`яток містобудування, архітектури, садово - паркового мистецтва загальнодержавного і місцевого значення та виявлених пам`яток, тому житловий будинок Лисенка був внесений до переліку у 1997 році, а тому відповідно він не є щойно виявленим. Також зазначив, що даний об`єкт культурної спадщини може бути без складання облікової документації (а.с. 92-95).

Представником Міністерства культури та інформаційної політики України подані додаткові пояснення (а.с. 83-85), відповідно до яких за інформацією, наявною у Міністерства, колишній житловий будинок лікаря Лисенка (мур) (1900 p.), що розташований по вул. Михайла Грушевського, 15 в м. Знам`янка, взятий на державний облік розпорядженням Представника Президента України у Кіровоградській області від 28 грудня 1993 року №328 та розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 07 серпня 1997 року №261. Разом з тим, розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 29 січня 2020 року № 102-р розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 07 серпня 1997 року №261 визнане таким, що втратило чинність. Пам`ятка була включена в проект наказу Міністерства про занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України об`єктів культурної спадщини Кіровоградської області на підставі подання Кіровоградської обласної військової адміністрації від 20.04.2023 № 01-13/2140/0.4 та листа Департаменту культури та туризму Кіровоградської обласної військової адміністрації від 25.07.2023 № 29-01-17/853/0.29. Проект наказу залишається не підписаним у зв`язку з тим, що більшість зазначених в ньому об`єктів культурної спадщини були взяті на облік розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 07 серпня 1997 року №261, яке визнане таким, що втратило чинність. Облікова документація на вказані у проекті наказу об`єкти культурної спадщини, в тому числі і на об`єкт «Колишній житловий будинок лікаря Лисенка (мур)» (1900 p.), у Міністерства відсутня.

Позивачем надана відповідь на відзив (а.с.103-110), згідно якої саме на відповідача - Виконавчий комітет Знам`янської міської ради покладається обов`язок щодо виготовлення облікової документації на об`єкт культурної спадщини Колишній житловий будинок лікаря Лисенка (мур) (1900 p.), що розташований по АДРЕСА_1 . Разом з тим, прокурором встановлено, що облікова документація на дану пам`ятку архітектури та містобудування не виготовлялась у зв`язку з відсутністю фінансування. Недивлячись на те, що фінансування робіт із складання облікової картки та паспорта об`єкта культурної спадщини здійснюється за рахунок видатків, передбачених у державному та місцевих бюджетах на відповідний рік, та інших джерел, не заборонених законодавством відповідачем не надано доказів того, що питання необхідності виділення коштів на виготовлення облікової документації на об`єкт культурної спадщини Колишній житловий будинок лікаря Лисенка (мур) (1900 p.) виносилось на розгляд сесій Знам`янської міської ради та/або ініціювалося при затверджені кошторисних видатків уповноваженого органу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Об`єкт культурної спадщини Колишній житловий будинок лікаря Лисенка (мур) (1900 p.), що розташований по АДРЕСА_1 , взятий на державний облік розпорядженням Представника Президента України у Кіровоградській області від 28 грудня 1993 року №328 та розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 07 серпня 1997 року №261.

Розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 29 січня 2020 року № 102-р розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 07 серпня 1997 року №261 визнане таким, що втратило чинність (а.с. 18-39).

Пам`ятка була включена в проект наказу Міністерства про занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України об`єктів культурної спадщини Кіровоградської області на підставі подання Кіровоградської обласної військової адміністрації від 20.04.2023 № 01-13/2140/0.4 та листа Департаменту культури та туризму Кіровоградської обласної військової адміністрації від 25.07.2023 № 29-01-17/853/0.29 (а.с. 85).

Проект наказу залишається не підписаним у зв`язку з тим, що більшість зазначених в ньому об`єктів культурної спадщини були взяті на облік розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 07 серпня 1997 року №261, яке визнане таким, що втратило чинність.

З листа виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області від 24.05.2024, що надійшов на запит прокурора встановлено, що облікова документація на пам`ятку архітектури та містобудування Колишній житловий будинок лікаря Лисенка (мур) (1900 p.), що розташований по вул. Михайла Грушевського, 15 в м. Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області не виготовлялась у зв`язку з відсутністю фінансування (а.с. 50-51).

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача позивач звернувся до суду.

Частиною третьою статті 5 КАС України встановлено, що до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Відповідно до частини третьої статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною четвертою статті 53 КАС України встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 53 КАС України, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до частини першої статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII Про прокуратуру (далі - Закон № 1697-VII) установлено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною третьою статті 23 Закону № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

За змістом частини четвертої статті 23 Закону № 1697-VII наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина або представництва інтересів держави у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Отже, прокуратура з метою реалізації встановлених для цього органу конституційних функцій, має право звертатися до адміністративного суду із позовною заявою про захист прав, свобод та інтересів громадянина чи держави (стаття 55 Конституції України), але не на загальних підставах, а тільки тоді, коли для цього були виняткові умови, і на підставі визначеного законом порядку такого звернення.

За висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 прийнятої з метою врегулювання розбіжностей у викладених раніше правових позиціях, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999р. у справі № 1-1/99 зазначено, що із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону № 1697-VII, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

В даному випадку, невиконання відповідачем чинних вимог законодавства може призвести до порушення інтересів держави в частині охорони та контролю об`єкту культурної спадщини.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь врегульовано Законом України Про охорону культурної спадщини.

За приписами статті 1 Закону України Про охорону культурної спадщини культурна спадщина - сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини;

об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;

охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Частиною 2 статті 5 цього Закону передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, належить, зокрема реалізація державної політики з питань охорони культурної спадщини; ведення Державного реєстру нерухомих пам`яток України, здійснення координації та контролю за паспортизацією нерухомих об`єктів культурної спадщини; подання Кабінету Міністрів України пропозицій про занесення об`єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення змін до нього щодо пам`яток національного значення; занесення об`єктів культурної спадщини місцевого значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та внесення змін до нього щодо пам`яток місцевого значення.

Згідно із пунктами 1, 2 частини другої статті 6 Закону України Про охорону культурної спадщини до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить, зокрема забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України.

Статтею 1 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно частин першої, другої статті 54 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Організаційні засади реалізації повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо здійснення державної регуляторної політики визначаються Законом України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності.

Відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради.

Відповідно до підпункту 5 пункту "б" частини першої статті 31 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження організація охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників.

Підпунктом 10 пункту "б" частини першої статті 32 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.

Частиною першою статті 13 Закону України Про охорону культурної спадщини передбачено, що об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки.

Відповідно до статті 14 Закону України Про охорону культурної спадщини занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки:

а) пам`ятки національного значення - постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини протягом одного року з дня одержання подання;

б) пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.

Об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу).

Переліки об`єктів культурної спадщини затверджуються рішеннями відповідних органів охорони культурної спадщини.

Порядок обліку об`єктів культурної спадщини визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини видає власнику пам`ятки або уповноваженому ним органу свідоцтво про реєстрацію об`єкта культурної спадщини як пам`ятки.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини надає органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органам охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, відповідним виконавчим органам сільської, селищної, міської ради витяги з Реєстру щодо пам`яток, які розташовані на їхніх територіях.

Порядком обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженим наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158 (далі - Порядок № 158), врегульовано систему обліку об`єктів культурної спадщини незалежно від їх видів та типів.

Відповідно до пункту 1.4 розділу І Порядку № 158 ініціаторами розгляду питань занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, внесення змін до відомостей Реєстру, передбачених абзацами другим - п`ятим пункту 1 розділу V цього Порядку, та внесення змін до Реєстру (далі - Ініціатор) є:

уповноважений орган - за категорією пам`ятки національного значення;

уповноважений орган, Українське товариство охорони пам`яток історії та культури, інші громадські організації, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини - за категорією пам`ятки місцевого значення.

Згідно із пунктами 3.1 3.7 розділу III Порядку № 158 На об`єкт, який виявлено в процесі досліджень і щодо якого подано Картку до органу охорони культурної спадщини, складається облікова документація у складі облікової картки за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку, до якої додаються коротка історична довідка та фотофіксація.

Облікову картку підписує фахівець, що її склав, із зазначенням спеціальності, освітньо-кваліфікаційного рівня чи наукового ступеня.

Розробником облікової документації є наукові установи та громадські організації, юридичні особи та суб`єкти господарювання, в тому числі заклади культури, одним із видів діяльності яких є проведення наукових досліджень у сфері охорони культурної спадщини, та які мають у своєму складі чи залучають для проведення досліджень фахівців, що мають вищу освіту за спеціальністю "Музеєзнавство, пам`яткознавство", та/або фахівця-архітектора (для пам`яток та об`єктів архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва), та/або дипломованого фахівця-археолога (для пам`яток та об`єктів археології), та/або фахівця, який має науковий ступінь кандидата наук (доктора філософії) або доктора наук за спеціальністю "Музеєзнавство, пам`яткознавство" або таких наук: мистецтвознавство, культурологія, архітектура - для об`єктів монументального мистецтва;

архітектури - для об`єктів архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва, а також ландшафтних; історії - для археологічних, історичних об`єктів та об`єктів науки і техніки.

Облікова документація складається у двох примірниках. Один примірник залишається у розробника, а другий разом з електронною версією передається для подальшого розгляду на Науково-методичній раді з питань охорони культурної спадщини органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, Консультативних рад органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних (військових) адміністрацій (далі - Консультативна рада) та/або Експертній комісії.

Облікова документація складається державною мовою. Текст облікової документації має бути написаний розбірливо машинописом, документи не мають містити підчищень або дописок, закреслених слів та інших виправлень, орфографічних та арифметичних помилок, заповнюватися олівцем, а також містити пошкодження, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст. Достовірність інформації, що міститься в обліковій документації забезпечує її розробник.

Облікова документація у паперовій формі має бути скріплена, пронумерована згідно зі змістом та містити титульний аркуш. Облікову документацію підписує керівник органу охорони культурної спадщини. Титульний аркуш має містити назву об`єкта культурної спадщини, найменування замовника та розробника, ідентифікаційний код та підпис керівника розробника.

Електронна версія облікової картки підписується кваліфікованим електронним підписом уповноваженої особи та передається Замовнику. За відсутності Замовника процедура передачі йому облікової картки не виконується.

Пунктом 5 Порядку визначення категорій пам`яток, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2019 № 452 Про затвердження Порядку визначення категорій пам`яток визначено, що попередню оцінку відповідності об`єкта культурної спадщини ознакам, визначеним у пунктах 3 і 4 цього Порядку, проводить розробник облікової документації, що складається відповідно до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, який затверджується Мінкультури.

Отже, занесенню об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України передує певна робота спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини, до яких належить і відповідач.

Як досліджено судом, попри наведені правові норми у сфері охорони культурної спадщини, відповідачем облікова документація на виявлений об`єкт культурної спадщини місцевого значення Колишній житловий будинок лікаря Лисенка (мур) (1900 p.), що розташований по вул. Михайла Грушевського, 15 в м. Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області не складалася та не подавалися пропозиції про занесення вказаного об`єкту до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Вказане свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності в частині невиконання вимог чинного законодавства щодо виготовлення облікової документації на виявлений об`єкт культурної спадщини, а саме: об`єкт культурної спадщини місцевого значення Колишній житловий будинок лікаря Лисенка (мур) (1900 p.), що розташований по вул. Михайла Грушевського, 15 в м. Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області.

Отже, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області (вул. Братів Лисенків, 5, м. Знам`янка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27400, ) в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України (вул. Івана Франка, 19, м. Київ, 01601, ) до Виконавчого комітету Знам`янської міської ради (вул. Михайла Грушевського, 19, м. Знам`янка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27400, ) про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області щодо невиконання вимог чинного законодавства України що полягає у не вжитті заходів щодо складання облікової документації на об`єкт культурної спадщини Колишній житловий будинок лікаря Лисенка (мур) (1900 p.), що розташований по вул. Михайла Грушевського, 15 (колишня вул. Жовтнева) в м. Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області (охоронний номер 385-Кв).

Зобов`язати Виконавчий комітет Знам`янської міської ради Кіровоградської області виконати вимоги чинного законодавства України щодо складання облікової документації на об`єкт культурної спадщини місцевого значення Колишній житловий будинок лікаря Лисенка (мур) (1900 p.), що розташований по вул. Михайла Грушевського, 15 в м. Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області (охоронний номер 385-Кв).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. САГУН