Справа № 813/1492/16
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 рокусправа № 813/1492/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Моляща Т.В.,

за участю:

позивач не прибув,

представник відповідач Слиш Г.С.

представник третьої особи не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Львівської області, Офісу Генерального прокурора, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головного управління Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій, стягнення заборгованості з виплати заробітної плати,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до прокуратури Львівської області, Генеральної прокуратури України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головного управління Державної казначейської служби України, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії прокуратури Львівської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.07.2015 до 14.12.2015 включно відповідно до ст. 81 Закону України Про прокуратуру;

- стягнути з прокуратури Львівської області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 101157 грн за період з 01.07.2015 до 14.12.2015 включно.

Ухвалою від 04.05.2016 суддя відкрила провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 04.05.2016 суд підготовче провадження в адміністративній справі закінчив та призначив справу до судового розгляду.

Ухвалою від 15.09.2016 суд задовольнив клопотання позивача; зупинив провадження у адміністративній справі № 813/1492/16 за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Львівської області, Генеральної прокуратури України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головного управління Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій, стягнення заборгованості з виплати заробітної плати до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 826/5985/16, яка перебуває на розгляді в Окружному адміністративному суді м. Києва.

Ухвалою від 11.03.2024 суд поновив провадження у справі.

Ухвалою, постановленою в судовому засіданні 07.08.2024 суд в уточнив назву відповідача Генеральної прокуратури України на Офіс Генерального прокурора.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на момент звільнення позивача з органів прокуратури відповідачем не виплачено в повному обсязі заробітну плату відповідно до ст. 81 Закону України "Про прокуратуру"; заробітна плата нараховувалася і виплачувалася позивачу виходячи з посадового окладу, який передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505.

Представник відповідача, прокуратури Львівської області, подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що відповідно до п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», норми і положення ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів. Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про порядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 763, визначено схеми посадових окладів працівників органів Прокуратури. Наведені положення дають підстави для висновку, що відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у відповідному розмірі. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача, Офісу Генерального прокурора, подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що за ст. 8 Закону України «Про оплату праці» умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з державного бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених ч. 3 цієї статті та ч. 1 ст. 10 цього Закону. Згідно зі ст. 13 цього Закону оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці вищезазначених установ і організацій затверджуються одночасно з бюджетом. Пунктом 9 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», що діяв на час спірних відносин, установлено, що норми і положення, зокрема ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», зі змінами, внесеними постановою Уряду від 30.09.2015 № 763, визначено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (набрала чинності з дня її опублікування - 15.12.2015 та застосовується з 01.12.2015) визначено, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисі прокуратури, за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505. Таким чином, на час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників прокуратури була закріплена постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505, зі змінами, внесеними постановою Уряду від 30.09.2015 № 763. Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VІІ обов`язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.

Також зазначає, що приписами ст. 90 Закону № 1697-VІІ фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період. Позивач не перебував у трудових відносинах з Генеральною прокуратурою України і отримував заробітну плату в прокуратурі Львівської області, яка є окремою юридичною особою і самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями. Просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав клопотання від 28.02.2023 (вх. № 13615), про розгляд справи без участі позивача.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечила із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа в судове засідання не прибула, письмових пояснень з приводу предмету спору не надала, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

З 23.04.1999 ОСОБА_1 працював на різних посадах в органах прокуратури Львівської області.

Наказом Генерального прокурора України від 14.12.2015 № 1226к звільнено радника юстиції ОСОБА_1 з посади прокурора Жидачівського району Львівської області та з органів прокуратури з 14.12.2015 у зв`язку з реорганізацією та скорочення кількості прокурорів органів прокуратури (п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру", п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).

При цьому, за період з 01.07.2015 по 16.12.2015, заробітна плата позивачу нараховувалася і виплачувалася виходячи з посадового окладу, який передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Позивач, вважаючи, що відповідач у спірний період виплачував йому заробітну плату у розмірі меншому, ніж передбачено законом, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

14.10.2014 прийнято Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), який набрав чинності 15.07.2015.

Відповідно до частини третьої статті 81 Закону України "Про прокуратуру" посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Отже, з липня 2015 року відбулися зміни в оплаті праці працівників прокуратури.

Разом з тим, відповідно до положень статей 8 та 13 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону. Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Частиною 9 статті 81 Закону № 1697-VII передбачено, що фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з статтями 89 та 90 Закону № 1697-VII фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України. Фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Частинами 1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України встановлено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 № 80-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено, що положення частини другої статті 33, статті 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", як спеціальним законом, який регулює бюджетні відносини, у тому числі й питання заробітної плати працівників органів прокуратури, які фінансуються з державного бюджету, надано повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір та порядок виплати заробітної плати працівників органів прокуратури.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 763) надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів та інші виплати. Видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури (пункти 2, 6).

Підпунктом 1 пункту 13 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" доручено Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

Водночас, Кабінетом Міністрів України цього зроблено не було, тоді як реалізація положень Закону України "Про прокуратуру" є неможливою без внесення відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України № 505 та Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" щодо заробітної плати працівників органів прокуратури.

При цьому, Законом України від 28.12.2014 № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" внесено зміни до Бюджетного кодексу України, розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" якого доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання збільшення видатків Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у розмірі, встановленому Законом України "Про прокуратуру".

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03.07.2018 року по справі № 810/1318/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність своїх дій, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до прокуратури Львівської області, Офісу Генерального прокурора, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головного управління Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій, стягнення заборгованості з виплати заробітної плати - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 13.08.2024.

Суддя Кедик М.В.