Справа № 465/5817/24
Суддя: Дзеньдзюра С. М.
Дата ухвалення: 2024-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/5817/24
У х в а л а

про залишення заяви без руху

"14" серпня 2024 р. м.Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Дзеньдзюра С.М., вивчивши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до рядового Інспектора патрульної поліції, рядового Сухар Ігоря Богдановича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про скасування постанови серії ЕНА №2598341 від 13.04.2024 року у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.171 КАС України суддя після отримання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали адміністративного позову, вважаю, що такий підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що відповідач це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно положень статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Статтями 213, 222 КУпАП, передбачено, що уповноваженим працівникам органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, надано право від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, зокрема за адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП.

Частиною 3 ст. 288 КУпАП, визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме від імені органів Національної поліції і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені цим кодексом Кодексу.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року № 724/716/16-а.

Попри це, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції до участі у справі в якості належного відповідача позивачкою не залучено.

В порушення вимог п.2 ч. 5 ст.160 КАС України, не зазначено про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін.

Частиною 4 статті 161 КАС України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як вбачається із наявних матеріалів, позивачем всупереч вимогам ч.4 ст.161 КАС України не долучено до позовної заяви оригіналу або належним чином завіреної копії оскаржуваної постанови.

В порушення вимог п.2 ч. 5 ст.160 КАС України, не зазначено про наявність або відсутність електронного кабінету сторін.

Окрім цього, ч. 3 ст.161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Всупереч наведеному, позивачкою таких документів не надано.

Згідно з положеннями статей 3, 5 Закону України «Про судовий збір» особи, які оскаржують постанову у справі про адміністративне правопорушення, не віднесені до кола суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання адміністративного позову, а позови з таким предметом не належать до об`єктів, за подання яких судовий збір не справляється.

У постанові від 18.03.2020 року (провадження №11-1287апп18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 13.12.2016 року (провадження № 21-1410а16) про те, що у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом № 3674-VI, сплаті не підлягає, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права вказала, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Згідно із ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання, зокрема, до адміністративного суду позовних заяв розміри ставок судового збору диференційовано за характером спору (майновий/немайновий), а також за правовим статусом платника судового збору (фізична особа/фізична особа - підприємець/юридична особа/суб`єкт владних повноважень).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.03.2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачці необхідно сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн. за подання позовної заяви про скасування постанови про накладення на неї адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З наведеного вище вбачається, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.160, 161 КАС України, а тому, позовна заява не може бути прийнята до провадження і залишається без руху до усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст.160, 161, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до рядового Інспектора патрульної поліції, рядового Сухар Ігоря Богдановича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушенн - залишити без руху.

Надати позивачці строк - п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених недоліків позовної заяви.

Попередити позивачку, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Дзеньдзюра С.М.