Справа № 641/3894/24
Суддя: Богдан М. В.
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-а/641/22/2024 Справа №641/3894/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Богдан М.В.,

секретаря Двірник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 667342 від 20.05.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 грн., а також рішення заступника начальника управління начальника відділу моніторингу та аналітичного управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Диняка Я.В. від 31 травня 2024 року залишення без змін постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 667342 та закриту справу. Зобов`язати Департамент патрульної поліції повернути посвідчення водія.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.05.2024 року відносно ОСОБА_1 Т.В.О. командиром 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії ДПО18 № 667342 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 грн. За змістом постанови його звинувачено у тому, що 20.05.2024 о 17.40 годині, м. Харків, на проспекті Гагаріна, 153а, я керував автомобілем ВАЗ 21103, державний номерний знак НОМЕР_1 , з непрацюючим лівим стоп-сигналом та не мав права керувати таким т/з, чим порушив п.2.1. підпункт «а» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП. В дійсності ОСОБА_1 мав при собі посвідчення водія і за вимогою працівників поліції надав це посвідчення, тобто працівники поліції не мали підстав для застосування цієї норми ПДР. 02.08.2022 Жовтневим районним судом м. Харкова ухвалено постанову по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУПАП та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Станом на дату винесення постанови серії ДПО18 № 667342 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП строк позбавлення його права керування транспортними засобами сплив. Приведене ще раз свідчить про те, що працівники поліції не мали підстав для застосування цієї норми ПДР. Тобто на цей час відсутнє рішення суду, яким його було позбавлено права керування транспортними засобами. Незважаючи на приведене, працівником патрульної поліції ОСОБА_2 було вилучено у ОСОБА_1 посвідчення водія, при цьому, документу про вилучення посвідчення водія йому надано не було. Крім того, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, працівником патрульної поліції клопотання ОСОБА_1 щодо перенесення часу розгляду справи з метою забезпечення можливості для вивчення звинувачень, надання доказів та забезпечення участі у розгляді справи його захисника було проігноровано.

02 серпня 2024 року на адресу суду від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позов в якому вона просить в задоволенні позову відмовити, оскільки позивача притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до вимог чинного законодавства, а тому даний позов є безпідставним. При цьому посилалася, на те, що 20.05.2023 близько 17:40 за адресою: пр-т Гагаріна, буд. 153А екіпажом управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції було виявлено рух транспортного засобу ВАЗ 21103 з реєстраційним номером НОМЕР_2 з непрацюючим лівим сигналом гальмування. Зазначені дії водія об?єктивно свідчили про наявність юридичного факту, який містив формальні ознаки адміністративного правопорушення, що об?єктивно вказувало на необхідне реагування зі сторони працівників поліції, встановлене діючим законодавством. За наявності обставин, зазначених у статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», працівниками патрульної поліції зупинено вищезазначений транспортний засіб. Поліцейськими встановлено особу водія, ним виявився: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - позивач). Під час встановлення обставин події командиром взводу № 1 роти 2 2 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП капітаном поліції ОСОБА_2 (далі - інспектор) виявлено, що позивач керував транспортним засобом, не маючи права керування транспортними засобами, що об?єктивно вказувало на ознаки адміністративного правопорушення в діях водія, передбаченого частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Встановивши, що дана подія має цілісний склад адміністративного правопорушення, за результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУПА інспектором винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (далі - постанова) серії ДПО18 № 667342 від 20.05.2024 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. Зазначеною постановою дії позивача кваліфіковані за ознаками частини другої статті 126 КУпАП. Позивач вважає постанову незаконною та просить суд скасувати її. Оскільки позивачем не вжито необхідних заходів щодо повернення йому права керування транспортними засобами, після позбавлення такого права, то можна обгрунтовано констатувати, що станом на 20.05.2024 позивач не мав права керувати транспортним засобом ВАЗ 21103 з реєстраційним номером НОМЕР_2 .

06 серпня 2024 року на адресу суду від позивача надійшли заперечення на відзив, згідно яких позивач просить позов задовольни посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, та зазначив, що дії працівників поліції під час вилучення посвідчення водія у позивача відповідач обгрунтовує нормами щодо виконання постанови суду у справі № 639/1648/22 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Але цей строк сплив і для застосування порядку виконання цієї норми правових підстав вже не має, відповідно процедуру вилучення та повернення посвідчення водія вважає некоректним, а дії працівників поліції під час вилучення посвідчення водія протиправними. Вважає, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №667342 від 20 травня 2024 року, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Відповідно до мотивувальної частини вказаної постанови водій ОСОБА_1 20 травня 2024 року о 17-40 голині по пр-ту Гагаріна, 153а, в м. Харкові, керував транспортним засобом ВАЗ 21103, д.н.з. НОМЕР_2 , з непрацюючим лівим стоп-сигналом та не мав права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

У відповідності до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п?ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов?язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього

Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожного руху.

Згідно з п.1.1 ПДР України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

За пунктом 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов?язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв, 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності зі статтею 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частина 2 статті 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Статтею 40. Закону України «Про Національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною першою статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото-і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Разом з тим, оглянутими наданими відповідачем відеоматеріалами справи зафіксовано факт руху транспортного засобу ВАЗ 21103 з реєстраційним номером НОМЕР_2 з непрацюючим лівим сигналом гальмування, під керуванням водія ОСОБА_1 .

Таким чином, на вищезазначеному медіа-файлі міститься інформація про обставину керування позивачем транспортного засобу, що зазначений в оскаржуваній постанові, на відеозаписі чітко видно марку, модель та номерні знаки.

Як встановлено інспектором на місці розгляду справи 02.08.2022 Жовтневим районним судом міста Харкова, за результатами розгляду справи № 639/1648/22, винесено постанову від 02 серпня 2022 року, якою позивача ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановою Харківського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року клопотання правопорушника ОСОБА_1 про поновлення йому процесуального строку на оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.08.2022 року, постановленої щодо нього залишено без задоволення. Апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

Отже, постанова Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.08.2022 року, набрала законної сили 01 вересня 2022 року.

Таким чином, строк позбавлення позивача права керування транспортними засобами сплинув 01 вересня 2023 року.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його на керування транспортними засобами.

Повернення посвідчення водіям, позбавленим права керування транспортними засобами, регулюється Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року № 340 (далі - Положення № 340) та Інструкцією «Про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія», затвердженою наказом МВС від 07.12.2009 № 515 (далі - Інструкція № 515).

Повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складання теоретичного і практичного іспитів на право керування транспортними засобами всіх категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається.

Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов?язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту (п. 20 Положення № 340).

Зазначене кореспондується з п. 7 розділу ХІІ Інструкції № 515, де зазначено, що особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов?язкового проходження позачергового медичного огляду та складання теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог пункту 6.

З відповіді Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області № 31/32/6341-2384-2024 від 08 липня 2024 року вбачається, що згідно автоматизованому обліку територіального сервісного центру 6341 регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.09.2012 року отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 категорії «В» » ВРЕР № 1 (зараз ТСЦ N? 6341 РСЦ ГСЦ МВС) в Харківській, Полтавській та Сумській областях (термін дії посвідчення водія «БЕЗСТРОКОВО»). Громадянина ОСОБА_1 рішенням Харківського апеляційного суду по справі № 639/1648/22 за ч. 1 ст. 130 КУпАП позбавлено права керування транспортними засобами на 12 місяців з 01.09.2022 по 01.09.2023. Матеріали щодо позбавлення права керування гр. ОСОБА_1 знаходяться у ІСЦ 6341 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях на відповідальному зберіганні, посвідченню водія надане статус «ЗДАНИЙ НА ЗБЕРЕЖЕННЯ». Інформація щодо успішно складеного в територіально сервісному центрі МВС № 6341 в Харківській, Полтавській та Сумській областях, теоретичного і практичного іспитів для отримання права на керування транспортними засобами категорії «В» за період з 13.08.2023 до 20.05.2024 року - відсутня.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що водій ОСОБА_1 20 травня 2024 року о 17 годині 40 хвилин по пр-ту Гагаріна, 153а в м. Харкові керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21103», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 без права керування таким транспортним засобом. Дане правопорушення вчинено в час дії воєнного стану в Україні.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 , маючи посвідчення водія, 02 серпня 2022 року постановою Жовтневого районного суду м. Харкова був позбавлений права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, не пройшов позачергового медичного огляду та не склав теоретичного і практичного іспитів, що підтверджується довідкою Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області від 08.07.2024, а тому, суд приходить до висновку, що 20 травня 2024 року позивач не мав права керування транспортним засобом марки «ВАЗ 21103», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно п.2.4 (а) Правил дорожнього руху передбачено, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пункт 2.1 (а) Правил дорожнього руху передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Диспозицією ч.2 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що позивачем не надано доказів, які вказували б на протиправність складеної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень процесуального законодавства покладено на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень, у зв`язку з чим представником відповідача до суду був наданий відзив на позовну заяву з обґрунтуванням правомірності складання оспорюваної постанови в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

Таким чином із вищезазначеного вбачається, що позивач керував транспортним засобом не маючи права керувати таким транспортним засобом, порушив вимоги п.2.1 а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ч.2 ст.126 КУпАП.

Відтак, посилання позивача ОСОБА_1 на неправомірність дій поліцейського в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП є безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено протиправність оскаржуваної постанови. Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вина позивача у вчиненні інкримінованого правопорушення доведена належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.19, 62 Конституції України, ст.ст.7, 9, 122, 126, 222, 245, 247, 251, 258, 280, 283, 284, 287-289 КУпАП, ст.ст.8, 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, ст.ст.2, 5, 9, 19, 20, 25, 72-77, 90, 118-123, 139, 205, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295 КАС України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Департамент патрульної поліції, , місце знаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя - М. В. Богдан