Справа № 608/1452/24
Суддя: Запорожець Л. М.
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року Справа № 608/1452/24

Номер провадження2-а/608/33/2024

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Запорожець Л. М.

за участю секретаря с/з Маришевої Г. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в місті Чорткові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (представник позивача адвокат Манорик Г. Г.) до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (представник позивача адвокат Манорик Г. Г.) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, винесеної 03 червня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 № 926.

В позовній заяві посилається на те, що 03 червня 2024 року № 926 начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 полковник ОСОБА_3 виніс відносно нього постанову за ч. 2 ст. 210 КУпАП за ніби то порушення вимог ч. 1 п. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме за неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 10 год. 00 хв. 14.12.2023 року для уточнення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії, та наклав на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

Вважає, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а також відсутні та не зазначені у постанові жодні докази правопорушення відповідно до ч. 2 ст. 210 КУпАП. Окрім того, відповідач застосував норму ч. 2 ст. 210 КУпАП , яка передбачає повторність протягом року вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 210 КУпАП, але не надав доказів такої повторності.

Вказує також, що він застосував санкцію ч. 2 ст. 210 КУпАП, яка набула чинності та діє з 16 травня 2024 року, у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень до адміністративного правопорушення, яке, на його думку, вчинене 14 грудня 2023 року, тобто застосував дію Закону в часі, який погіршує становище особи, що заборонено Законом.

Щодо обставин неприбуття ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 10 годину 00 хвилин 14.12.2023 року для уточнення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії, то зазначив наступне:

Йому особисто не вручалася ні повістка, ні мобілізаційне розпорядження, ні розпорядження під особистий підпис про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 10 годину 00 хвилин 14.12.2023 року для уточнення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії.

Окрім того, такі докази не зазначені і не додані в самій оскаржуваній постанові. Станом на 14 грудня 2023 року він мав та продовжує мати право на відстрочку від військової служби відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як здобувач вищої освіти, так як навчається на 2 курсі денної форми навчання у Західноукраїнському національному університеті з навчанням у Чортківському навчально-науковому інституті підприємництва і бізнесу за спеціальністю 231 «Соціальна робота», початок навчання 07 жовтня 2022 року, завершення навчання 30 червня 2026 року.

26 квітня 2024 року він - ОСОБА_1 пройшов ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_5 та 02 травня 2024 року йому надано право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації терміном до 02 листопада 2024 року, що підтверджується відповідним рішенням № 8588 від 06.05.2024 року за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 . В ці дні, коли він перебував в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 йому ніхто нічого не повідомляв про ту обставину, що він не з`явився 14 грудня 2023 року та вчинив правопорушення.

Також вказав, що враховуючи ч. 7 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Враховуючи положення цієї статті, а також те, що постанова складена 03 червня 2024 року, а правопорушення виявлено 14 грудня 2023 року, сплив визначений тримісячний строк накладення адміністративного стягнення за порушення ч. 2 ст. 210 КУпАП. У примітці до ст. 210 КУпАП вказується, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Тобто якщо Міністерство оборони України, як держатель такого реєстру, може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

В матеріалах справи, зокрема, в оскаржуваній постанові не міститься доказів неможливості держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів яким є Міністерство Оборони України, отримання зазначених у примітці персональних даних.

Враховуючи наведені обставини, просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 926 від 03 червня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Манорик Г.Г. в судове засідання не з`явились.

Представник позивача адвокат Манорик Г.Г. подала суду письмову заяву про розгляд позовної заяви без їх участі на підставі наявних у справі доказів, позовну заяву підтримують, просять задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився. Раніше подано відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що 03.06.2024 року громадянин ОСОБА_1 доставлений працівниками Чортківського РВ ГУНП в Тернопільській області до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Встановлено, що громадянин ОСОБА_1 відповідно до наказу підприємства СЕ Борднетце Україна та мобілізаційного розпорядження зобов`язаний був з`явитися на 10.00 14.12.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії. За вказаним наказом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув, причину неявки пояснити не може. У зв`язку з вказаними діями він порушив частину 1 пункту 1 статті 22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», якою визначено, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно вимог Закону України «Про оборону України», враховуючи Укази Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», від 17.05.2022 № 342/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 12.08.2022 № 574/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 07.11.2022 № 758/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» та роз`яснення Верховного Суду викладені у листі від 13.04.2018 № 60-1543/0/2-18, в Україні діє особливий період. Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» порушення вчинене в особливий період. Враховуючи вищенаведене, громадянин ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, так як не прибув на вказану дату по повістці для уточнення персональних даних, тому просять у задоволенні позову відмовити повністю, розглядати справу без участі представника.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких мотивів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення. Таким чином, аналіз ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить, що протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом того, що особою вчинено певне діяння, яке може бути кваліфіковано як адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ст. ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Судом встановлено, що постановою № 926 про адміністративне правопорушення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 від 03.06.2024 року на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень за ч. 2 ст. 210 КУпАП за те, що 03.06.2024 біля 14.00 години громадянина ОСОБА_1 доставлено працівниками Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою АДРЕСА_1 . Встановлено, що громадянин ОСОБА_1 відповідно до наказу підприємства СЕ Борднетце Україна та мобілізаційного розпорядження зобов`язаний був з`явитися на 10.00 годину 14.12.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії. За вказаним наказом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув, причину неявки пояснити не може. У зв`язку з вказаними діями він порушив частину 1 пункту 1 статті 22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», якою визначено, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач ОСОБА_1 звернувся із даним позовом до суду.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі військовий облік) визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, додатком № 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Правила військового обліку) чинному на час виникнення спірних правовідносин (на 14 грудня 2023 року).

Пунктом 1 Правил військового обліку передбаченого, що призовники, військовозобов`язані та резервісти, серед іншого, повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; ч. 2 ст. 210 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 особисто вручалася повістка про виклик його на 10 годину 14 грудня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії. Також відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП протягом року.

Крім того, згідно довідки № 416 від 27.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 у 2022 році вступив до Західноукраїнського національного університету з навчанням у Чортківському навчально-науковому інституті підприємництва і бізнесу за спеціальністю 231 «Соціальна робота», початок навчання 07 жовтня 2022 року, завершення навчання 30 червня 2026 року.

Відповідно з приміткою до статі 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Суд зазначає, що в матеріалах справи, зокрема в оскаржуваній постанові та відзиві відповідача не міститься доказів неможливості держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів яким є Міністерство оборони України отримання зазначених у примітці персональних даних.

Окрім того, згідно ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Враховуючи положення цієї статті, а також те, що постанова складена 03 червня 2024 року, а правопорушення виявлено 14 грудня 2023 року, сплив визначений тримісячний строк накладення адміністративного стягнення за порушення ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

З метою перевірки доводів позивача ОСОБА_1 , викладених в позовній заяві, суд викликав в судове засідання представника відповідача, проте відповідач обмежився поданням відзиву на позовну заяву без надання особистих пояснень та доказів винуватості особи.

Суд зазначає, що у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року , заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатись від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року) вбачається, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обгрунтованість будь-якого висунутого протии нього обвинувачення.» Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правоворушення. Оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (Справа Лучанінова протии України (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02)).

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) забезпечує всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, зокрема підлягають з`ясуванню чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Рішення про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблене на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі. У випадках, передбачених ст. 258 КУпАП, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Згідно приписів ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За загальним правилом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма - ч. 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ця норма права про своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений ст. 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку, якщо рішення суб`єкта владних повноважень буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки, в протилежному випадку на особу, котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводити свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.

Позиція ОСОБА_1 зводиться до заперечень самого факту вчинення правопорушення, отже ця обставина входить до предмету доказування.

Представник відповідача до суду не з`явився та не довів перед судом переконливість заперечень проти позову, поданих у відзиві.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд не має підстав для висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є не доведеним.

Таким чином, постанова № 926 про адміністративне правопорушення, винесена 03.06.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210 КУпАП, є необгрунтованою, а відповідно незаконною, а тому підлягає до скасування, а справа про адміністративне правопорушення - до закриття, а відповідно позов підлягає до повного задоволення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 210 242-246, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги - задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 926 від 03 червня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя/підпис/

Копія вірна:

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1452/24.

Рішення набрало законної сили " " ______________ року.

Суддя: Л. М. Запорожець

Копію рішення видано " " ______________ року.

Секретар: