Справа № 200/654/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року справа №200/654/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гаврищук Т.Г., Геращенка І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі № 200/654/24 (головуючий І інстанції Шинкарьова І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача, які виразились у не зарахуванні до страхового та пільгового стажу роботи за Списком № 1 (підземні роботи) періоду роботи з 19.10.1993 по 13.09.1994 позивачу;

- зобов`язати відповідача зарахувати у пільговий стаж за Списком № 1 (підземний) позивачу період роботи з 19.10.1993 по 13.09.1994 - електрослюсарем підземним на дільниці ШТ- 1 на підприємстві Селідівське виробниче об`єднання по добутку вугілля шахта "Курахівська";

- зобов`язати відповідача перерахувати позивачу пенсію на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з дати звернення, а саме з 19.03.2023, з урахуванням норм ст. 8 ЗУ "Про підвищення престижності шахтарської праці" у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач протиправно не зарахував спірні періоди трудової діяльності позивача до його пільгового стажу, з врахуванням яких позивач має достатній пільговий стаж за Списком № 1 (підземні роботи) - 15 років , а тому має право на обчислення пенсії відповідно до ст. 8 Закону № 345.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у незастосуванні з 19.03.2023, тобто при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" та абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу та пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 періоди його роботи з 19.10.1993 по 13.09.1994 електрослюсарем підземним на дільниці ШТ-1 у Відокремленому підрозділі "Шахта "Курахівська" ДП "Селидіввугілля".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах з 19.03.2023 відповідно до ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" та абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виходячи з розміру 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до ст. 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Період роботи з 19.10.1993 по 12.09.1994 не було враховано до пільгового стажу позивача, оскільки в трудовій книжці позивача вчинено запис: «час роботи з 01.11.1993 по 12.09.1994 не зараховується в загальний та безперервний трудовий стаж. Наказ від 13.10.1993 № 519».

Також в уточнюючій довідці, виданій ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» зазначено, що позивач був засуджений з 19.10.1993 по 12.09.1994.

Відповідно до ст. 94, 103 Виправно-трудового кодексу України в редакції, чинній на час відбування позивачем покарання у спірний період, період виконання виправних робіт не зараховується до загального та безперервного трудового стажу засудженого, про що робиться запис в трудовій книжці.

Положення ВТК України, які набрали чинності з 01.01.2004 допускають зарахування часу відбування покарання у виді виправних робіт до загального стажу роботи засудженого судом.

Проте, позивачем не надано доказів, що він звертався до адміністрації підприємства, де відбував покарання, або до суду з позовом про зарахування спірного періоду до трудового стажу.

Між тим, зарахування часу відбування покарання у виді виправних робіт до пільгового стажу жодним нормативно-правовим актом не передбачено.

Оскільки позивач має пільговий стаж роботи за Списком № 1 менш 15 років, тому підстави для обчислення розміру його пенсії відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058 та ст. 8 Закону № 345 відсутні.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП "Діловодство спеціалізованого суду".

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему "Електронний суд" матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі "Електронний суд".

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Встановлені обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з 17.02.2012, отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058.

19.03.2023 ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону № 1058 відповідно до заяви позивача від 19.03.2023.

При розрахунку розміру пенсії позивача пенсійним органом не застосовано ст.8 Закону № 345 в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу не менш 15 років.

Листом від 22.12.2023 № 0500-0215-8/111853 відповідач повідомив, що до заяви від 19.03.2023 додано довідку, що підтверджує пільговий характер роботи від 19.01.2023 №3 видану ДП "Селидіввугілля" ВП "Шахта" "Курахівська" за період роботи з 11.01.1988 по 25.01.2002. Страховий стаж після перерахунку пенсії позивача складає 32 роки 04 місяці 23 днів (врахований 31.12.2021 згідно зі сплатою внесків), в тому числі робота за Списком №1 - 14 років 07 місяців 04 днів.

Враховуючи означене, право на обчислення пенсії відповідно до ст. 8 Закону № 345 відсутнє, оскільки наявний стаж на підземних роботах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ, по пенсійній справі позивача складає менше 15 років.

В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 містяться наступні записи за спірний період:

- з 01.10.1991 - прийнятий електрослюсарем підземним 4 розряду направлений на дільницю шахтного транспорту № 1 на підприємство Селидівське виробниче об`єднання по добутку вугілля шахта "Курахівська"; час роботи з 01.11.1993 по 12.09.1994 не зараховується в загальний і безперервний трудовий стаж;

- з 15.05.1996 - звільнений за власним бажанням.

Відповідно до довідки № 3 від 19.01.2023, виданої ВП "Курахівська" ДП "Селидіввугілля" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач працював повний робочий день на підземних роботах з 11.01.1988 по 04.05.1988 (3 місяці 24 дні), з 01.10.1991 по 15.05.1996 (4 років 7 місяців 15 днів), з 29.10.1996 по 25.01.2002 (5 років 2 місяців 28 днів) на посаді електрослюсар підземний. У додаткових відомостях, зокрема, вказано, що позивач був засуджений з 19.10.1993 по 12.09.1994.

Відповідно до довідки № 4 від 19.01.2023, виданої ВП "Шахта "Курахівська" ДП "Селидіввугілля" про підземні виходи позивача, за період з 19.10.1993 по 12.09.1994 обліковується наступний робочий час (у загальній кількості) під землею за період жовтень 1993 по вересень 1994 року : 205 (підземні виходи); 34 (лікарняний лист).

Витяг розрахунку стажу форми РС-право свідчить, що період роботи з 19.10.1993 по 13.09.1994 не зараховано до страхового та пільгового стажу позивача.

Пенсійним органом не зараховано вказаний період до пільгового та страхового стажу позивача, оскільки в цей період ОСОБА_1 відбував покарання у виді виправних робіт без позбавлення волі.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що чинним законодавством передбачено безумовне зарахування часу відбування засудженими покарання у виді виправних робіт у загальний стаж роботи, тому позивач має право на зарахування часу відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі до загального трудового стажу.

Враховуючи, що позивач під час відбування виправних робіт працював за професією, яка передбачена Списком № 1, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 19.10.1993 по 13.09.1994 також підлягає зарахуванню в пільговий стаж.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 103 Виправно-трудового кодексу України (в редакції, чинній на час відбування позивачем покарання у вигляді виправних робіт) час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується, про що робиться запис у його трудовій книжці. При умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування виправних робіт без позбавлення волі цей час може бути включений в загальний трудовий стаж особи, яка відбула покарання, на підставі рішення суду в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством України.

На підставі частини четвертої статті 95 Виправно-трудового кодексу України, якими регулювався порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт та які були чинні у період відбування позивачем виправних робіт, визначалось, що час відбування покарання у виді виправних робіт може бути включений судом до загального трудового стажу засудженого.

Згідно з частиною третьої статті 42 чинного Кримінально-виконавчого кодексу України час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.

В свою чергу, згідно зі статтею 8 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлено, що засуджені мають право на соціальне забезпечення, у тому числі й на отримання пенсій відповідно до законів України.

Відповідно до Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України з набранням чинності цим Кодексом втрачає чинність Виправно-трудовий кодекс України; закони України та інші нормативно-правові акти до приведення у відповідність із цим Кодексом застосовуються у частині, що не суперечить цьому Кодексу.

Згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Правовідносини, пов`язані із визначенням страхового стажу ОСОБА_1 виникли з моменту звернення позивача до управління ПФУ із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону № 1058 19 березня 2023 року.

На момент виникнення спірних правовідносин частина третя статті 42 КВК визначає, що час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.

З огляду на те, що на час вирішення питання про обчислення страхового стажу ОСОБА_1 в березні 2023 року ч. 3 ст. 42 КВК України прямо передбачає можливість включення до загального стажу роботи періоду відбування покарання у виді виправних робіт, тому період роботи позивача з 19.10.1993 по 13.09.1994 повинен бути зарахований до його страхового стажу.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом в постановах від 30.01.2018 у справі № 211/1432/17, від 21.06.2019 у справі № 448/1691/16-а.

Між тим, жодним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини: Законом № 1058, Законом № 1788, Виправно-трудовим кодексом України, Кримінально-виконавчим кодексом України, не передбачено зарахування періоду відбування покарання у виді виправних робіт без позбавлення волі до спеціального, пільгового стажу роботи працівника.

Тому, підстави для зарахування періоду роботи позивача з 19.10.1993 по 13.09.1994 року до його пільгового стажу за Списком № 1 відсутні.

Щодо перерахунку пенсії позивача з урахуванням норм ст. 8 Закону № 345 суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 № 345-VI (далі - Закон № 345) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

На підставі статті 8 Закону № 345 мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Як визначено абзацом 3 частини першої статті 28 Закону № 1058 мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Аналіз вищезазначених норм свідчить, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, до працівників, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" належать тільки ті, які зазначені у Списку № 1, як зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Як свідчать матеріали справи, пільговий стаж позивача за Списком №1 складає менш 15 років, тому підстави для обрахунку його пенсії відповідно до ст. 8 Закону № 345 та абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058 відсутні.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Здійснюючі апеляційний розгляд справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог щодо визначення пенсійному органу обов`язку зарахувати до страхового стажу позивача спірний період його роботи.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі № 200/654/24 - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі № 200/654/24 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 19.10.1993 по 13.09.1994.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 19.10.1993 по 13.09.1994 електрослюсарем підземним на дільниці ШТ-1 у Відокремленому підрозділі "Шахта "Курахівська" ДП "Селидіввугілля".

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 12 серпня 2024 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 12 серпня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Геращенко