Справа № 280/3723/24
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 серпня 2024 року Справа № 280/3723/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса місця служби АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, яка полягає у непроведенні в повному обсязі нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 за період з 01.11.2022 по 28.02.2023;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, за період з 01.11.2022 по 28.02.2023, із розрахунку 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.) на місяць з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовну заяву мотивовано тим, що позивач з 25.02.2022 проходить військову службу по мобілізації у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України. Починаючи з листопада 2022 року, виплата грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 суттєво зменшилася. При цьому ОСОБА_1 не були відомі підстави такого зменшення. Зі змісту відповіді відповідача та доданих до неї документів вдалося встановити, що за період з листопада 2022 року по лютий 2023 року додаткова винагорода нараховувалася позивачеві лише в розмірі 30000,00 грн. щомісячно, хоча до цього нараховувалася в більшому розмірі, що підтверджується довідкою про доходи. Виплату саме такого розміру додаткової винагороди відповідач пояснює тим, що позивач у період з листопада 2022 року по лютий 2023 року включно, безпосередню участь у бойових діях не брав. Разом з тим, зміст медичної характеристики позивача свідчить про те, що 16.09.2022 під час виконання бойового завдання біля населеного пункту Кам`янське позивач потрапив під танковий обстріл супротивника та з 16.09.2022 по 27.09.2022, з 27.09.2022 по 29.09.2022, з 29.09.2022 по 07.10.2022, з 08.10.2022 по 12.10.2022, з 12.10.2022 по 26.10.2022, з 26.10.2022 по 23.01.2023 знаходився на лікуванні і 20.01.2023 був визнаний обмежено придатним до військової служби. При цьому, в листі від 19.03.2024 № 3/29/12-3669 відповідач не надав інформацію про період (періоди) перебування позивача у відпустці для лікування після поранення. Наявними у сторони позивача матеріалами підтверджується, що у спірний період (листопад 2022 року - лютий 2023 року) позивач проходив лікування у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, і переважну частину цього періоду перебував саме на стаціонарному лікуванні. Сам по собі факт припинення стаціонарного лікування наслідків отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), а потім його продовження в силу об`єктивних причин (ускладнення після завершення лікування тощо), не можуть бути підставою для висновку щодо відсутності у позивача права на нарахування та виплату йому додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за період з 01.11.2022 по 28.02.2023, із розрахунку 100 000 грн. на місяць з урахуванням раніше виплачених сум. Таким чином, на переконання позивача, відповідач вчиняє протиправну бездіяльність, яка полягає у непроведенні в повному обсязі нарахування та виплати позивачеві додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 за період з 01.11.2022 по 28.02.2023. Позивач просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.04.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 07.05.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) та витребувано у відповідача копію матеріалів пенсійної справи позивача.

04 червня 2024 року на адресу Запорізького окружного адміністративного суду засобами системи «Електронний суд» надійшов відзив Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України на позовну заяву. Відповідач не згоден з позовними вимогами в повному обсязі. У відзиві зазначено, що з медичної характеристики вбачається, що ОСОБА_1 під наглядом медичного персоналу військової частини НОМЕР_2 перебуває з лютого 2022 року по теперішній час. Під час виконання бойового завдання біля н.п. Кам`янське 16.09.2022 потрапив під танковий обстріл супротивника. З 16.09.2022 по 27.09.2022 знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП «ЗОКЛ» ЗОР. З 27.09.2022 по 29.09.2022 знаходився на лікуванні у лазареті медичного пункту військової частини НОМЕР_2 . З 29.09.2022 по 07.10.2022 знаходився на амбулаторному лікуванні у ДУ "ТМО МВС України по Запорізькій області». З 08.10.2022 по 12.10.2022 знаходився на лікуванні у медичному пункті полку військової частини НОМЕР_2 . З 12.10.2022 по 26.10.2022 знаходився на стаціонарному лікуванні у ДУ "ТМО МВС України по Запорізькій області». З 26.10.2022 по 23.01.2023 знаходився на лікуванні у лазареті медичного пункту полку. Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 додаткова винагорода збільшена до 100 000 гривень була виплачена у жовтні 2022 року за період участі у бойових діях у вересні 2022 року та період стаціонарного лікування після поранення з 16.09.2022 по 27.09.2022. За період з 16.09.2022 по 27.09.2022, тобто безперервне стаціонарне лікування після поранення, додаткова винагорода, передбачена Постановою КМУ №168 та Інструкцією була виплачена у розмірі 100 000 гривень пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні. Крім того, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 10.10.2022 №884дск "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану" солдату ОСОБА_1 виплачена додаткова винагорода в розмірі 100 000 гривень, як військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) за 13 днів (з 16 по 28 вересня 2022 року). Період лікування у лазареті медичного пункту полку з 26.10.2022 по 23.01.2023 не підлягає включенню до наказу командира військової частини про виплату додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень, оскільки зазначене лікування переривалося, що не відповідає вимогам п. 7 Інструкції. Відповідач вважає дії військової частини правомірні, оскільки порядок та спосіб дій чітко визначені законодавством, а відтак військова частина не може прийняти інших рішень Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.06.2024 витребувано у сторін додаткові докази по справі.

Позивачем 01.07.2024 надано витребувані ухвалою суду від 24.06.2024 докази.

02 липня 2024 року засобами системи «Електронний суд» надійшло клопотання відповідача про долучення доказів у справі із витребуваними судом доказами.

07 серпня 2024 року на адресу суду надано додаткові пояснення відповідача в яких останній зазначає, про те, що з 26.10.2022 по 29.12.2022 перебуваючи в лазареті медичного пункту військової частини позивач проходив амбулаторне лікування згідно призначень вузьких спеціалістів ДУ "ТМО МВС України по Запорізькій області" та військово-лікарську комісію згідно направлення командира військової частини від 29.12.2022 № 3/29/9/3-3814 у ДУ "ТМО МВС України по Запорізькій області". Оскільки лікування та обстеження позивача здійснювалося вузькими спеціалістами ДУ "ТМО МВС України по Запорізькій області", слід дійти до висновку, що в лазареті медичного пункту ОСОБА_1 перебував саме на амбулаторному лікуванні. З 27.01.2023 по 31.01.2023 та з 31.01.2023 по 02.02.2023 позивач знаходився на лікуванні, що ніяк не пов`язано із пораненням отриманим 16.09.2022. Крім того, вимоги позивача про виплату збільшеної до 100000 гривень винагороди за період з 02.02.2023 по 28.02.2023 взагалі безпідставні, оскільки у зазначений період він, ані перебував на стаціонарному лікуванні, ані у відпустці за станом здоров`я після поранення, ані виконував бойові завдання. У спірний період постановою Військово-лікарської комісії позивачу не надавалася відпустка для лікування після поранення.

Згідно з положеннями статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку із перебуванням судді Артоуз О.О. з 01 липня по 11 серпня 2024 року у щорічній відпустці розгляд справи здійснюється у перший робочий день після виходу судді із відпустки.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм у формі ID-картки № НОМЕР_4 ; орган, що видав: 2301.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 25.02.2022 № 43 солдата запасу ОСОБА_1 , призваного із запасу для комплектування підрозділів Військової частини НОМЕР_2 відповідно до Указу президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», зараховано в список особового складу частини та всі види забезпечення і призначено на посад командира відділення розвідки взводу управління та розвідки зенітної ракетно-артилерійської батареї.

16 вересня 2022 року під час виконання бойового завдання біля АДРЕСА_3 позивач потрапив під танковий обстріл супротивника та отримав мінно-вибухову травму.

У відповідності до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 27.10.2022 № 289 вважати ОСОБА_1 з 27.10.2022 таким, що вибув до медичного пункту частини з ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області».

З 26.10.2022 по 23.01.2023 ОСОБА_1 знаходився на лікуванні у лазареті медичного пункту полку з діагнозом: ЗЧМТ: струс головного мозку (16.09.2022), стійкий цефалгічний та вестибулярний синдром, синдром венозної дисгеменії. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість. Викривлення перетинки носа. Ангіопатія сітківки за гіпертонічним типом обох очей. З 27.01.2023 по 31.01.2023 перебував на лікуванні у лазареті медичного пункту Військової частини НОМЕР_2 з діагнозом: вертеброгенна люмбалгія. З 31.01.2023 по 02.02.2023 знаходився на амбулаторному лікуванні у ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області» з діагнозом: ГРВІ. Вказане підтверджується медичною характеристикою, підписаної начальником медичної служби Військової частини НОМЕР_2 у березні 2024 року.

20 січня 2023 року ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області» проведено огляд ОСОБА_1 та складено довідку № 26/с яка містить діагноз і постанову про причинний зв`язок захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва: стан після мінно-вибухової травми (16.09.2022): ЗЧМТ: струс головного мозку, акубаротравма, виражений цефалгічний синдром, вестибулярний синдром, синдром венозної дисгеменії, хронічна сенсоневральна приглухуватість І ст. справа, І? зліва - травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Вазомоторний риніт, нейровегетативна форма, стадія ремісії. Хронічний гастродуоденіт, стадія ремісії, Нр(-), без порушення функції травлення. Хронічний панкреатит, стадія ремісії, без порушення функції залози. - Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Викривлення носової перетинкиз помірним порушенням носового дихання праворуч. СПО: 2010 р. спленектомія - захворювання, ні, не пов`язане з проходженням військової служби. Обмежено придатний до військової служби.

У відповідності до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 23.01.2023 № 25 вважати ОСОБА_1 таким, що прибув з медичного пункту з 22.01.2023.

Згідно Свідоцтва про хворобу № 558/с 29.03.2024 М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області» за розпорядженням командира Військової частини НОМЕР_2 здійснила медичний огляд ОСОБА_1 В п. 9 Свідоцтва «Перебування на стаціонарному обстеженні та лікуванні»: 02.05.2022-11.05.2022, 13.04.2023 - 25.04.2023, 13.12.2023 - 26.12.2023 КНП «Міська лікарня №3» ЗМР; 12.10.2022-26.10.2022, 27.06.2023 - 12.07.2023 ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області»; 16.09.2022-27.09.2022, 19.06.2023 - 26.06.2023 КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР; 13.07.2023 - 20.07.2023 КНП «Міська лікарня № 9» ЗМР; 19.08.2023 - 28.08.2023 КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої допомоги» ЗМР. В п. 12 Свідоцтва «Діагноз і постанова М(ВЛ)К про причинний зв`язок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва): хвороба, зумовлена ВІЛ, з проявами мікобактеріальної інфекції (І? клінічна стадія). Гіперметропія очей слабкого ступеню (1,0Д) 1,0/0,9 з кор.1,0. Викривлення носової перетинки праворуч з помірним порушенням носового дихання через правий носовий прохід. Стан після спленектомії (2010 р) - захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби. Наслідки мінно-вибухової травми (16.09.2022): ЗЧМТ: струс головного мозку, акубаротравма у вигляді незначно вираженого цефалгічного синдрому, венозної дисфункції, нейросенсорної втрати слуху на праве вухо ІІ ст, на ліве вухо ІІІ ст - травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Хронічний гастродуоденіт, неасоційований з Нр, стадія ремісії, Нр(-), без порушення функції травлення. Хронічний панкреатит, стадія ремісії, без порушення функції залози. Сечокислий діатез. Варикозна хвороба нижніх кінцівок, СЕАР с2. Ознаки перенесеного флебіту малої підшкірної вени праворуч, ХВН ст. компенсації. Хронічний простатит, стадія ремісії. Хронічний вазомоторний риніт, нейровегетативна форма. Стадія ремісії - Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Постанова М(ВЛ)К щодо ступеня придатності до військової служби: непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 27.04.2024 № 126 солдата ОСОБА_1 , звільненого відповідно до підпункту «б» п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 16.04.2024 № 19о/с у відставку Збройних Сил України за станом здоров`я, виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення 27.04.2024.

За даними довідки про доходи ОСОБА_1 у період листопад 2022 року - лютий 2023 року нараховувалася додаткова винагорода, згідно ПКМУ № 168 від 28.02.2022 у розмірі 30 000,00 грн. щомісячно.

Вважаючи протиправним невиплату додаткова винагорода, згідно ПКМУ № 168 від 28.02.2022 збільшеної до 100 000 грн. позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який триває і до сьогодні.

Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.12.2015 №389-VIII (далі - Закон №389-VIII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин)) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 Закону №389-VIII).

Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин)) встановлено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 №2105-IX, постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Національну гвардію України" від 13.03.2014 № 876-VII (далі - Закон №876-VII), Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

За приписами частини першої статті 9 Закону №876-VII особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників.

Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2 - 4 цієї статті Закону № 2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Військовослужбовцям Національної гвардії України грошове забезпечення здійснюється у відповідності до наказу МВС України від 15.03.2018 №200, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.04.2018 за №405/31857 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та Іншим особам».

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених кошторисом військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» і від 24.04.2022 № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 Постанова № 168 передбачено установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

01 квітня 2022 року постановою Кабінету Міністрів України № 400 внесено зміни до зазначеної Постанови № 168, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 № 400 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Згідно із абз.4, 5 п.1 постанови №168 (в редакції від 19.07.2022) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

В силу п.1 постанови №168 від 28.02.2022 (в редакції від 21.01.2023) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно із абз.5, 6 п.1 постанови №168 від 28.02.2022 (в редакції від 21.01.2023) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Отже, поранення особи (контузія, травма, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини під час проходження служби в умовах, за які передбачена виплата додаткової винагороди у порядку постанови №168 у розмірі до 100 000,00 грн., зумовлює збереження права особи на отримання згаданої винагороди у розмірі до 100 000,00 грн. як за час проходження стаціонарного лікування після поранення, так і за час знаходження у відпустці для лікування за висновком військово-лікарської комісії після тяжкого поранення як безвідносно до існування будь-яких перерв між стаціонарним лікуванням і відпусткою для лікування, так і безвідносно до вибуття у відпустку для лікування після поновлення виконання обов`язків за військовою посадою.

Одночасно, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

На виконання указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейських та їх сім`ям під час дії воєнного стану", командувачем Національної гвардії України було видано наказ від 29.03.2022 № 89 "Про окремі питання виплат військовослужбовцям Національної гвардії України".

Вказаним наказом було затверджено Інструкцію з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України та Порядок підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час безпосереднього перебування в районах ведення бойових дій.

В подальшому, відповідно до пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з метою визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України на період дії воєнного стану, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 № 37 були затверджені Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України (далі - Порядок № 37), який набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01.02.2023.

З викладеного вбачається, що до правовідносин, які виникли з 24.02.2022 по 31.01.2023 застосовуються положення Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 29.03.2022 № 89, а з 01.02.2023 по 01.06.2023 - вимоги Порядку, затвердженого наказом МВС України від 26.01.2023 № 37.

Як встановлено судом з матеріалів справи з 26.10.2022 по 23.01.2023 ОСОБА_1 знаходився на лікуванні у лазареті медичного пункту полку з діагнозом: ЗЧМТ: струс головного мозку (16.09.2022), стійкий цефалгічний та вестибулярний синдром, синдром венозної дисгеменії. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість. Викривлення перетинки носа. Ангіопатія сітківки за гіпертонічним типом обох очей.

Згідно довідки від 20.01.2023 № 26/с М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області» та Свідоцтва про хворобу № 558/с від 29.03.2024 мінно-вибухова травма (16.09.2022) та її наслідки: ЗЧМТ: струс головного мозку, акубаротравма у вигляді незначно вираженого цефалгічного синдрому, венозної дисфункції, нейросенсорної втрати слуху на праве вухо ІІ ст, на ліве вухо ІІІ ст - травма, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.

Пунктом 1 Переліку закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 23.03.2017 № 168 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.04.2017 за № 511/30379, передбачено, що до лікарняних закладів належить: військово-медичний центр (усіх найменувань, у тому числі клінічний); медичний (лікувально-діагностичний) центр, у тому числі розвідувального органу Міністерства оборони України; військовий госпіталь, філія госпіталю (усіх найменувань); окремий медичний батальйон, медико-санітарний батальйон; військовий лазарет (усіх найменувань); окрема медична рота (медична рота); медичний взвод; медичний пункт (з ліжковим фондом).

Відповідно до п. 246 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут) основними лікувально-профілактичними заходами є диспансеризація, амбулаторне, стаціонарне і санаторно-курортне лікування військовослужбовців.

Статтею 259 Статуту встановлено, що у медичному пункті військової частини проводиться 14-денне стаціонарне лікування хворих, а також військовослужбовців, направлених з лікувальних закладів (частин) на лікування та реабілітацію.

Водночас, з огляду на записи медичної картки позивача він у вказаний період проходив також обстеження та консультації в ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області». Відповідно, на переконання суду в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 з 26.10.2022 по 23.01.2023 знаходився саме на стаціонарному лікуванні у лазареті медичного пункту полку.

З 27.01.2023 по 31.01.2023 перебував на лікуванні у лазареті медичного пункту Військової частини НОМЕР_2 з діагнозом: вертеброгенна люмбалгія. Доказів стаціонарного лікування в цей період матеріали справи не містять. З 31.01.2023 по 02.02.2023 позивач знаходився на амбулаторному лікуванні у ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області» з діагнозом: ГРВІ. Доказів того, що вертеброгенна люмбалгія та ГРВІ спричинені мінно-вибухова травма (16.09.2022) матеріали справи не містять.

Доказів знаходження ОСОБА_1 у вказаний період у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії матеріали справи не містять.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно положень ч. 2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч. 1 ст. 77 та ч. 2 ст. 77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Враховуючи положення частин першої, другої статті 77, 90 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає, що В даній справі позивач не довів належними та достатніми доказами наявність порушень з боку відповідача, заявлені позовні вимоги не знайшли своє підтвердження матеріалами справи, відповідно є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса місця служби АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 12 серпня 2024 року.

Суддя О.О. Артоуз