Справа № 420/24683/24
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 серпня 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Радчук А.А., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати незаконною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині відмови ОСОБА_1 у розгляді її заяви про перерахунок пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії за віком та зарахувати до загального стажу роботи для перерахунку пенсії періоди роботи з 04.10.1978 по 01.10.1979 роки, з 01.11.1979 по 17.10.1980 роки, з 26.06.1982 по 25.08.1982 роки та з 21.03.1983 по 19.08.1983 роки, починаючи з моменту звернення до відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

У прохальній частині позову ОСОБА_1 також просить поновити їй строк звернення до суду з даним позовом.

Згідно п.п. ч. 1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписи абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України визначають, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, спірним в межах даної справи є бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині відмови позивачці у розгляді її заяви про перерахунок пенсії за віком.

Як слідує з тексту позовної заяви та доданих до неї документів, відмова у розгляді заяви ОСОБА_1 викладена у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07.08.2023 року.

Проте до суду з даними позовом позивачка звернулась 05.07.2024 року (дата направлення позовної заяви засобами Укрпошти, згідно штрих-коду на конверті), тобто майже через рік, що свідчить про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду.

Заяву про поновлення строку звернення до суду до позовної заяви не додано.

Між тим, у прохальній частині позову ОСОБА_1 просить поновити їй строк звернення до суду з даним позовом.

Пропуск строку позивач обґрунтовує тим, що нею у вересні 2023 року через АТ «УКРПОШТА» був направлений простий лист з позовною заявою та додатками до нього на адресу Одеського окружного адміністративного суду. Не отримавши, а ні ухвали суду, а ні рішення суду вона зайшла на сайт Одеського окружного адміністративного суду (https://adm.od.court.gov.ua/sud1570) у вкладці «Громадянам»- «Інформація щодо стадії розгляду справ» в пошуку зазначила своє ПІБ, але їй зазначило: «Немає справ з даним критерієм». Тому позивач змушена повторно звернутись до суду з даним позовом. З підстав викладеного позивач вважає, що строк на звернення до суду за захистом своїх Конституційних прав пропустила з поважних причин.

Суддя зазначає, що питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оціночні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час спливу строків звернення до суду.

Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо об`єктивно йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив через можливі власні недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до свого права на звернення до суду.

З урахуванням того, що позивачем до суду не подано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску нею строку звернення до суду, з огляду на те, що з моменту первісного звернення до суду (зі слів позивача) до звернення до суду з даним позовом минуло не менше восьми місяців (жовтень 2023 року липень 20224 року), враховуючи відсутність поважних причин неможливості дізнатись про рух справи щодо первісно поданого позову (як зазначено позивачем) та поважних причин звернення до суду з даним позовом раніше, суд визнає неповажними причини пропуску строку звернення до суду, що зазначені в адміністративному позові.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на те, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, а причини, зазначені у позовній заяві, судом визнано неповажними, суддя зазначає про необхідність усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку для звернення до суду із зазначення інших підстав для поновлення строку та доказів поважності причин його пропуску.

Відповідно до п. 2. ч. 5 ст. 160 КАС України в адміністративному позові зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

За приписами ч. 8 ст. 18 КАС України якщо цим Кодексом встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей.

Суддя зазначає, що позовна заява подана до суду не через електронний кабінет та у позовній заяві не зазначено про наявність або відсутність у сторін електронного кабінету, чим порушено п.2 ч.5 ст. 160 КАС України.

Відповідно до п.п. 4-5 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суддя зазначає, що до позовної заяви позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Так, у позовній заяві зазначено, що в липні 2023 року позивачка звернулася до відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з питанням перерахунку її пенсії за віком з урахуванням стажу, набутого до 01.01.2004 року.

Разом з тим, до суду не подана вказана заява, а також документи, що надавались разом з нею до пенсійного органу. Крім того, у позовній заяві не зазначено реквізитів цієї заяви (точної дати тощо), а також не вказано, що просив заявник у вказаній заяві. При цьому, суддя звертає увагу, що у листі пенсійного органу від 07.08.2023 року повідомлено «Ваша заява на призначення пенсії не розглядалась», тоді як позивач зазначає про заяву про перерахунок пенсії за віком.

Суд зазначає, що обов`язок надання доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, покладається саме на позивача, що передбачено положеннями ч. 4 ст. 161 КАС України. Зазначена норма спрямована на те, щоб не допускати тривалі долучення доказів під час розгляду справи разом з додатковими поясненнями. Також ця вимога створена з метою забезпечення процесуальної економії та уникнення затягування розгляду справи. Винятком із цього правила є випадки, коли особа обґрунтує неможливість подання доказів у вказаний строк з причин, що від неї не залежали. При цьому на стадії відкриття провадження суд не надає оцінку самим доказам, а перевіряє позовну заяву та додані до неї докази на відповідність положенням ст.ст. 160, 161 КАС України.

Статтею 161 КАС України визначені документи, що додаються до позовної заяви, зокрема згідно з ч. 3 цієї статті, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 132 КАС України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України Про судовий збір.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, сплачується судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст.. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028 грн.

Отже, за подачу адміністративного позову з однією немайновою вимогою необхідно надати до суду докази сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (3028,00 грн*0,4). Друга вимога про зобов`язання вчинити певні дії є похідною, тому судовий збір за неї не справляється.

Позивач судовий збір за звернення до суду з даним позовом не сплатив та надав клопотання про відстрочку сплати судового збору.

Клопотання обґрунтоване тим, що розмір судового збору для позивача є непомірно великим, що позбавляє її доступу до правосуддя, а тому позивач просить відстрочити їй сплату судового збору до винесення рішення у справі на підставі статті 8 Закону України Про судовий збір.

Стаття 8 Закону України Про судовий збір визначає умови, за яких суд може відстрочити та розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати.

Так, відповідно до чч. 1, 2 ст. 8 Закону України Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналогічне регулювання містить ч. 1 ст. 133 КАС України, відповідно до якої суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

З викладеного слідує, що суд, вирішуючи питання про звільнення особи від сплати судового збору, відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру, обмежений статтею 8 Закону України Про судовий збір, в якій зазначено вичерпний перелік підстав для вказаних процесуальних дій.

Суддя зазначає, що, звертаючись до суду з клопотанням про розстрочення сплати судового збору у зв`язку зі складним майновим станом, позивач надає до суду:

відомості з Держанвого реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 29.09.2023 за період з 1 кварталу 2022 року по 2 квартал 2023 року;

довідку про доходи (пенсію) з пенсійного фонду за січень-травень 2024 року;

довідку Форми ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за 1998-2020 роки.

Між тим, з аналізу положень до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що суд може звільнити від сплати судового збору за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Тобто, для підтвердження наявності підстав для розстрочення сплати судового збору, позивачу необхідно надати до суду докази на підтвердження його майнового стану за попередній календарний рік 2023 рік.

За таких обставин, за відсутності підтверджуючих доказів матеріального становища позивача суд не має можливості вирішити питання про розстрочення сплати судового збору з підстав незадовільного майнового стану.

З огляду на зазначене, за звернення до суду з даним позовом позивач має сплатити судовий збір, про що надати до суду документ про його сплату, або надати до суду докази на підтвердження його майнового стану, а саме, розміру річного доходу за попередній календарний рік, тобто за 2023 рік.

Згідно з частинами 1-2 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на зазначене, суддя вважає за необхідне залишити без руху позовну заяву та повідомляє, що позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду:

заяви про поновлення строку для звернення до суду із зазначення інших підстав для поновлення строку та доказів поважності причин його пропуску;

документу про сплату судового збору у сумі 1211,20 грн. або клопотання про звільнення від сплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, у разі наявності передбачених Законом України «Про судовий збір» підстав, що підтверджується належними письмовими доказами, з урахуванням зазначеного у цій ухвалі;

уточнену позовну заяву, що відповідає статті 160 КАС України, а саме, із зазначенням відомостей про наявність або відсутність у сторін електронного кабінету;

копії заяви про перерахунок/призначення пенсії, з якою ОСОБА_1 зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 122, 132, 160, 161, 169 КАС України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надіслати особі, що звернулася із позовною заявою та повідомити про необхідність усунути недоліки позовної заяви в десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали та роз`яснити, що в іншому випадку в строки, передбачені ч. 5 ст. 169 КАС України, позов буде повернутий позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.А. Радчук