Справа № 480/9116/23
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
13 серпня 2024 року Справа № 480/9116/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Воловика С.В., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог по справі №480/9116/23 за позовом ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,
У С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Трегубова Олександра Володимировича від 09.05.2023 року ВП № 71763680 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № 520736 від 07.04.2023 року, виданої УПП в Сумській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штраф у сумі 680 грн.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 06.10.2023 по справі №480/9116/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови залишено без розгляду.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 06.10.2023 по справі №480/9116/23 залишено без задоволення.
Постановою Верховного Суду від 02.07.2024 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 06.10.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2023 у справі №480/9116/23 скасовано, а справу направлено до суду І інстанції на продовження розгляду.
Ухвалою суду від 15.07.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.
В подальшому, позивачем до канцелярії суду подано заяву про збільшенням позовних вимог, в якій додатково просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №71763680 від 30.05.2023.
Разом з позовною заявою, позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, мотивоване скрутним матеріальним становищем, який викликаний переїздом до іншої місцевості та втратою роботи у зв`язку з воєнними діями на території України.
Суд зазначає, що судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.
У зв`язку з цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до норм процесуального закону та норм спеціального закону, яким є Закон України Про судовий збір, інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та правом позивача (заявника) на доступ до правосуддя, з іншого боку.
Відповідно до ч.1 ст.133 КАС України суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Як передбачено ч.1 ст.8 Закону України Про судовий збір враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що суд може звільнити від сплати, відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але єдиною підставою для цього є врахування судом майнового стану сторони.
Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Зазначений принцип кореспондується з вимогами ч.1 ст.8 КАС України, відповідно до яких усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.
Згідно з ч.2 ст.8 КАС України не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Виходячи з цього, суд повинен зважено підходити до вирішення питання про надання учаснику справи певних переваг у вигляді пільг зі сплати судового збору (у тому числі у спосіб відстрочення, розстрочення чи звільнення від його сплати). Метою такого підходу є недопущення порушення принципу рівності сторін та дотримання балансу між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та правом позивача (заявника) на доступ до правосуддя, з іншого боку, з урахуванням цінностей демократичного суспільства.
Враховуючи наведене, висновок суду необхідність відстрочення (розстрочення чи звільнення від) сплати судового збору не може ґрунтуватись виключно на твердженнях особи, яка заявляє відповідне клопотання, а повинен бути обґрунтований належними та допустимими доказами.
Зазначене свідчить про наявність обов`язку у особи, яка заявляє клопотання про звільнення (розстрочення чи відстрочення) від сплати судового збору, довести належними та допустимими доказами, що її майновий стан є настільки незадовільним, що перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Слід звернути увагу, що надані позивачем до клопотання про звільнення від сплати судового збору докази не містять повної інформації про розмір річного доходу позивача за попередній календарний рік, у зв`язку з чим суд не може оцінити дійсний рівень майнового стану позивача та визначити наявність/відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору.
При цьому необхідно зазначити, що доказами, що підтверджують розмір річного доходу позивача, можуть слугувати, наприклад (але не виключно), інформація контролюючого фіскального органу про одержані позивачем доходи за попередній календарний рік, індивідуальні відомості Пенсійного фонду України про суми отриманого доходу застрахованою особою за попередній календарний рік тощо.
Ненадання позивачем належних доказів на підтвердження такого рівня майнового стану, що зумовлює необхідність звільнення від сплати судового збору, позбавляє суд можливості задовольнити заявлене позивачем клопотання.
В силу положень ч. 1 ст. 3 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Тобто, необхідною умовою розгляду судом позовної заяви є сплата особою, яка звертається з цією заявою, судового збору у визначеному розмірі.
Виходячи з аналізу вищевказаних норм позивачу необхідно сплатити 1 211,20 грн. судового збору.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 , в порушення вимог ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України не надав суду документ про сплату судового збору у визначеному розмірі.
Крім того, згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Згідно з пунктом 1 частини 2 вищевказаної статті позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Так, позивачем оскаржується постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №71763680, прийнята 30.05.2023, а до суду з заявою позивач звернувся лише 29.07.2024.
У заяві позивач зазначає, що дізнався про оскаржувану постанову 07.08.2023 після того, як державним виконавцем на електронну пошту було надіслано ідентифікатор доступу для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, проте доказів суду не надано.
А відтак, суд зазначає, що доводи викладені представником позивача у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду щодо поновлення строку звернення до суду з даною позовною заявою, є безпідставними.
За вказаних обставин, суд не знайшов підстав для задоволення заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Частиною 13 статті 171 КАС України визначено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Враховуючи, що заява про збільшення позовних вимог не відповідає вимогам ст. 161 КАС України, подана із порушенням строку звернення до суду, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви та подання заяви про поновлення строку звернення до суду.
Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 240, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог по справі №480/9116/23 за позовом ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Воловик