Справа № 640/24561/20
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2024 року № 640/24561/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів в частині, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної поліції України (далі відповідач-1), Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві (далі відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати пункт наказу відповідача-1 від 07.09.2020 №1358 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві", у частині звільнення позивача зі служби в поліції;

- визнати незаконним та скасувати пункт наказу відповідача-2 від 15.09.2020 №135 о/с, у частині звільнення позивача зі служби в поліції (далі - оскаржуваний наказ);

- поновити ОСОБА_1 (майора поліції) на посаду заступника начальника управління-начальника відділу фізичної охорони Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві;

- стягнути з Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що накази від 07.09.2020 №1358 та від 15.09.2020 №135 є протиправними і підлягають скасуванню, адже приводом для звільнення позивача слугував факт проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №000069 від 30.03.2020 року Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Києві, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 3 ст. 191 КК України, в ході якого було встановлено вчинення позивачем неправомірних дій всупереч інтересам служби, з метою особистого збагачення. В той же час підозру про вчинення кримінального правопорушення позивачу вручено не було. Позивач вказує, що висновок службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками поліції УПО ФБ в м. Києві ґрунтується виключно на припущеннях, побудований на недоведених фактах, що є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні №000069, та що під час вирішення питання щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни у вигляді звільнення зі служби з поліції, відповідачем-1 не було враховано відсутність діючих дисциплінарних стягнень, позитивні характеристики, сумлінне ставлення до служби, високі показники виконання повноважень та наявність нагороджень, у вигляді почесних грамот.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва (суддя Мамедова Ю.Т.) від 06.11.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до розпорядження В.о. керівника апарату Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.05.2022 №429 справу передано для повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, в зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Мамедової Ю.Т.

Згідно із витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2022, справу передано для розгляду судді Васильченко І.П.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2022 прийнято справу до провадження судді Васильченко І.П.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання положень пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали цієї справи до Київського окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського окружного адміністративного суду 13.05.2024 позовну заяву передано на розгляд судді Парненко В.С.

Частиною 14 ст. 31 КАС України визначено, що у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 35 КАС України у разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 адміністративну справу №640/24561/20 прийнято до провадження судді Парненко В.С. та вирішено розглядати спочатку, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до частини 7 статті 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З аналізу наведених норм законодавства встановлено, що у випадку реєстрації учасника судового процесу в системі «Електронний суд», суд повідомляє, вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі.

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву від відповідача-1, згідно з яким останній заперечує щодо заявлених позовних вимог у повному обсязі та вважає їх необґрунтованими, адже за наслідками проведення службового розслідування за вчинення дисциплінарного проступку до майора поліції ОСОБА_1 , заступника начальника Управління - начальника відділу з фізичної охорони Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві, застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. Відповідач зазначає, що твердження позивача, що під час вирішення питання щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни у вигляді звільнення зі служби з поліції, НП України не було враховано відсутність діючих дисциплінарних стягнень, позитивні характеристики, сумлінне ставлення до служби, високі показники виконання повноважень та наявність нагороджень у вигляді почесних грамот, є безпідставними, оскільки в повній мірі спростовуються матеріалами службового розслідування, копії яких надаються до суду. Крім того, висновки службового розслідування ґрунтуються не на припущеннях, як стверджує позивач, а на письмових доказах, які додаються до відзиву.

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву від відповідача-2, згідно з яким останній повідомляє суд, що не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, адже досудовим розслідуванням встановлено, що заступник начальника Управління - начальник відділу фізичної охорони Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві ОСОБА_1 , систематично в супереч інтересам служби, з метою особистого збагачення, договори на здійснення охорони фізичних осіб не укладає, замовникам розрахункові рахунки управління не надає, а грошові кошти отримує готівкою, які надалі привласнює (більш детально про дії ОСОБА_1 викладені в Ухвалі про проведення обшуку від 16.06.2020 р.). Відповідач-2 звертає увагу суду на те, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (Національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вказує, що ті дії, під час вчинення яких у службовому кабінеті ОСОБА_1 був проведений обшук посадовими особами органів Державного бюро розслідувань, а також ті обставини, які передували вчиненню позивачем відповідних дій, та наявність самої підозри щодо можливого вчинення позивачем злочину, ставить під сумнів реальність виконання позивачем як поліцейським тих обов??язків, які визначені нормами чинного законодавства, що, на думку суду, дискредитує звання працівника поліції та авторитет поліції як правоохоронного органу в цілому. У зв?язку з цим, відповідач-2 вважає, що комісія зі службового розслідування дійшла правильного висновку щодо наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, який є несумісним з подальшими проходженням ОСОБА_1 служби в органах поліції, а також щодо необхідності застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Щодо посилань позивача на відсутність вручення йому підозри в кримінальному провадженні №0000691 як на обставину, яка свідчить про незаконність звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі спірних наказів, вважаємо безпідставними, оскільки позивач був звільнений за пунктом 6 частини першої ст. 77 Закону № 580 - а саме за вчинення дисциплінарного проступку, а не за пунктом 10 ч.1 ст.77 Закону №580 - у зв?язку із набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, а тому відсутність вироку щодо позивача не впливає на законність його звільнення.

Також в матеріалах справи наявні відповіді на відзиви, згідно з якими позивач не погоджується з доводами відповідачів та підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 (майор поліції), з 01.06.2006 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07.11.2015 року - в Національній поліції України, а з 02.02.2018 - на посаді заступника начальника управління - начальника відділу фізичної охорони Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві.

22.06.2020 о 10.40 год. на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду від 16.06.2020, з метою виявлення та фіксації відомостей про кримінальне правопорушення, здобуття доказів кримінально протиправної діяльності, відшукування та вилучення речових доказів до УПО ФБ в м. Києві, прибули співробітники Державного бюро розслідувань у супроводі співробітників ДВБ. За фактом проведення обшуку було складено Протокол обшуку від 22.06.2020 відповідно до якого в службовому кабінеті ОСОБА_1 були вилучені грошові кошти номіналом 500 грн. - 18 купюр, номіналом 200 грн. - 42 купюри, із сумки ОСОБА_1 вилучені кошти номіналом 500 грн. - 20 купюр, із шухляди робочого столу ОСОБА_1 вилучені грошові кошти номіналом 500 грн. - 12 купюр. Також, під час обшуку були вилучені документи та особисті речі ОСОБА_1 , а також було вилучено фінансові, кадрові, службові документи Управління (повний перелік документів, номерів та серій грошових коштів та речей вилучених під час обшуку наведений в Протоколі обшуку від 22.06.2020.

26.06.2020 Національною поліцією України було видано наказ № 511 «Про призначення службового розслідування за фактом можливого порушення дисципліни окремими працівниками поліції УПО ФБ в м. Києві».

За результатами службового розслідування за фактом можливого порушення дисципліни окремими працівниками поліції УПО ФБ в м. Києві комісією було складено висновок від 25.08.2020, який затверджений т.в.о. Голови Національної поліції України генералом поліції третього рангу Є.О. Коваль, в якому зазначено про закінчення службового розслідування та зазначено про необхідність звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку.

У вказаному висновку зазначено про те, що 30.03.2020 Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань у м. Києві до Єдиного реєстру розслідувань внесено відомості № 0000691 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 191 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що заступник начальника Управління - начальник відділу фізичної охорони Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві ОСОБА_1 , систематично в супереч інтересам служби, з метою особистого збагачення, договори на здійснення охорони фізичних осіб не укладає, замовникам розрахункові рахунки управління не надає, а грошові кошти отримує готівкою, які надалі привласнює.

У висновку також зазначено про те, що відомості, що стали підставою для проведення службового розслідування знайшли своє часткове підтвердження в частині отримання 22.06.2020 коштів заступником начальника Управління - начальником відділу фізичної охорони Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві майором поліції Лужанським О.І. від фізичної особи ОСОБА_2 за здійснення його фізичної охорони.

Наказом Голови Національної поліції України від 07.09.2020 № 1358 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пункту 13 частини третьої статті 1, пунктів 1,7 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пунктів 1,2 частини першої статті 18, пункту 20 статті 23 Закону України «Про національну поліцію», пунктів 14,18,19 та 26 розділу ШІ, пунктів 41 та 42 розділу V Інструкції про організацію службової діяльності поліції охорони з питань забезпечення фізичної охорони об?єктів, затвердженої наказом МВС від 07 липня 2017 року № 577, пункту 6 розділу II Порядку укладання, унесення змін і розірвання договорів, затвердженого наказом ДПО від 08 липня 2019 року № 136, та вимог пункту 1 доручення ДПО від 22 липня 2019 року № 64, а також функціональних обов?язків, затверджених 14.05.2020, на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, Наказом Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві від 15.09.2020 № 135 о/с, у відповідності до пункту 6 (у зв?язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», позивач був звільнений зі служби в поліції.

Позивач вважає незаконними та такими, що підлягають скасуванню пункт наказу відповідача-1 від 07.09.2020 №1358 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві" та пункт наказу відповідача-2 від 15.09.2020 №135 о/с, у частині звільнення позивача зі служби в поліції, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, з урахуванням дії норми закону у часі, суд виходить з наступного.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" (далі - Закон) та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України", затвердженої Наказом МВС, від 12.03.2013 року, №230 (далі - Інструкція), Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006, № 3460-IV (далі - Закон №3460). Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктами 1 та 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з частинами першою та другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до частини 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

За змістом пункту 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, (далі - Дисциплінарний статут) дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно ст. 5 Закону встановлено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 7 Закону, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійка переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Згідно із статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно із статтею 14 Дисциплінарного статуту Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку

Правила етичної поведінки поліцейського, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 №1179.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ вказаних Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Відповідно до пп.2.2.5. Інструкції службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі скоєння особою РНС адміністративного правопорушення.

Пунктом 2.5 Інструкції передбачено, що підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Статтею 12 Закону на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Закону звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до ст. 77 Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Акцентуючи увагу на тому, що Закон України «Про Національну поліцію» виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції суд має на меті звернути увагу на те, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Щодо останньої, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового розгляду відносно рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо. У той же час адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової чи адміністративно-правової кваліфікації діяння чи інших аспектів відповідного провадження.

Суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (спів мірним) із учиненим діянням.

При цьому слід ураховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування.

Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.

Як вбачається з матеріалів справи, досудовим розслідуванням встановлено, що заступник начальника Управління - начальник відділу фізичної охорони Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві ОСОБА_1 , систематично в супереч інтересам служби, з метою особистого збагачення, договори на здійснення охорони фізичних осіб не укладає, замовникам розрахункові рахунки управління не надає, а грошові кошти отримує готівкою, які надалі привласнює (більш детально про дії ОСОБА_1 викладені в Ухвалі про проведення обшуку від 16.06.2020 р.).

У свою чергу відомості, що стали підставою для призначення та проведення службового розслідування знайшли своє часткове підтвердження в частині отримання 22.06.2020 коштів заступником начальника Управління - начальником відділу фізичної охорони Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві майором поліції Лужанським О.І. від фізичної особи ОСОБА_2 за здійснення його фізичної охорони. Зокрема установлено відсутність внутрішнього контролю за особовим складом, недотримання вимог законодавства України, нормативно-правових та організаційно-розпорядчих актів під час надання послуг з охорони, укладання та виконання договорів командиром роти № 1 Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві майором поліції ОСОБА_3 , командиром роти №1 Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві майором поліції ОСОБА_4 , заступником начальника Управління - начальником відділу фізичної охорони Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві майором поліції ОСОБА_1 , заступником начальника Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві підполковником поліції ОСОБА_5 та начальником Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві підполковником поліції ОСОБА_6 , що призвело до неповного отримання плати Управлінням поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві за надані послуги.

Таким чином судом встановлено, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

У своїй позовній заяві позивач акцентує увагу на тому, що приводом для звільнення позивача послужив факт проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000069 від 30.03.2020 року Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Києві, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 3 ст. 191 КК України, в ході якого, нібито, було встановлено вчинення позивачем неправомірних дій всупереч інтересам служби, з метою особистого збагачення. В той же час підозру про вчинення кримінального правопорушення позивачу вручено не було, з приводу чого слід зазначити наступне.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення особи до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися у контексті правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою чи таке провадження було закрите. Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі. Отже, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня та 2 жовтня 2018 року у справах № 800/547/17 та 9901/454/18 відповідно.

У своїй позовній заяві позивач вказує, що відповідно до Положення, наказу № 52 УПО, та функціональних обов?язків, заступник начальника Управління-начальник відділу фізичної охорони Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві не є відповідальною особою за укладання, розірвання, оформлення договорів, тому, на думку позивача, ним не було допущено порушень службової дисципліни, з приводу чого слід зазначити наступне.

Функціональними обов?язками ОСОБА_1 визначено, що за погодженням з начальником Управління він має повноваження від імені та в інтересах УПО з фізичної безпеки в м. Києві підписувати:

1. договори на надання послуг охорони силами У правління, а також угоди про внесення змін до них;

2. цивільно-правові угоди з питань забезпечення фінансово-господарської діяльності Управління, а також угоди про внесення змін до них;

3. накази про введення в дію, припинення (призупинення) дії, розірвання договорів на надання послуг охорони та внесення до них змін;

4. претензії про погашення заборгованості за надані послуги охорони;

5. листи замовникам послуг охорони Управління (інформаційного та організаційного характеру);

6. та ін.

Крім того, функціональними обов`язками ОСОБА_7 також визначено, що під час відсутності начальника Управління він виконує його обов`язки.

Так, наказом Департаменту поліції охорони НП України від 27.05.2020 № 108 о/с начальнику Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві підполковникові поліції ОСОБА_8 була надана чергова відпустка за 2019 рік з 01 по 15 червня 2020 року.

Як наслідок, у період з 01 по 15 червня 2020 року позивач виконував обов?язки начальника Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві, в тому числі особисто підписував договори на надання послуг охорони силами Управління та накази про введення в дію, припинення (призупинення) дії, розірвання договорів на надання послуг охорони та внесення до них змін. та доручення ДПО від 22 липня 2019 року № 64 (копія міститься в матеріалах судової справи). Натомість, під час службового розслідування було встановлено, що позивачем у період з 01 по 15 червня 2020 року під час укладання договорів та забезпечення надання послуг з охорони, крім іншого, не було дотримано вимог пункту 6 розділу II Порядку укладання, унесення змін і розірвання договорів, затвердженого наказом ДПО віл о8 липня 2019 року № 136, та вимог пункту 1 доручення ДПО від 22 липня 2019 року № 64.

Зазначене підтверджується зокрема:

1. наказом УПО з фізичної безпеки в м. Києві від 05.06.2020 № 134-Д (про укладення договору);

2. договором про забезпечення охорони фізичної особи підрозділами поліції охорони від 05.06.2020 № 45-Д/2020;

3. наказом УПО з фізичної безпеки в м. Києві від 10.06.2020 № 135-Д (про укладення договору);

4. договором про забезпечення охорони фізичної особи підрозділами поліції охорони від 10.06.2020 № 46-Д/2020;

5. наказом УПО з фізичної безпеки в м. Києві від 11.06.2020 № 137-Д (про припинення дії договору).

Таким чином, у період з 01 по 15 червня 2020 року позивач, виконуючи обов?язки начальника УПО з фізичної безпеки в м. Києві, при укладенні договорів про надання послуг фізичної охорони об?єктів повинен був керуватися вимогами Порядку укладання, унесення змін і розірвання договорів, затвердженого наказом ДПО від 08 липня 2019 року № 136 та доручення ДПО від 22 липня 2019 року № 64.

В той же час службовим розслідуванням було встановлено, що позивачем у період з 01 по 15 червня 2020 року під час укладання договорів та забезпечення надання послуг з охорони, крім іншого, не було дотримано вимог пункту 6 розділу II Порядку укладання, унесення змін і розірвання договорів, затвердженого наказом ДПО віл 08 липня 2019 року № 136, та вимог пункту 1 доручення ДПО від 22 липня 2019 року № 64.

Дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Відповідно до статті 2 Статуту, дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Пунктами 1, 2 статті 18 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

За статтею 19 Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до статті 64 Закону особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

З урахуванням викладеного вище, суд встановив, що позивач власними діями порушив Закон України "Про Національну поліцію", Дисциплінарний статуту органів внутрішніх справ України, Присягу на вірність Українському народові, Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Отже, в даному випадку позивачем вчинено діяння, несумісне з його посадою, оскільки позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Також слід зазначити, що не притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення певних дій не є тотожним із застосуванням дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які несумісні з подальшим проходженням служби, оскільки працівники внутрішніх справ власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись.

Аналогічний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 17 липня 2017 року у справі № 806/2555/17.

Також суд звертає увагу на те, що твердження позивача, що під час вирішення питання щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни у вигляді звільнення зі служби з поліції, НП України не було враховано відсутність діючих дисциплінарних стягнень, позитивні характеристики, сумлінне ставлення до служби, високі показники виконання повноважень та наявність нагороджень у вигляді почесних грамот, є помилковим, оскільки спростовуються матеріалами службового розслідування.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так у пункті 23 Рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Враховуючи відмову в задоволенні позову, розподіл судових витрат у відповідності до положень ст. 139 КАС України, не здійснюється.

На підставі ст. ст. 77, 121, 139, 241-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Національної поліції України, Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів в частині, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.