Справа № 320/24181/23
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року Справа №320/24181/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії, яка призначена, нарахована та належала її чоловіку ОСОБА_2 , але не була ним одержана за життя, у розмірі 128 333,03 гривень.

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 пенсію, яка призначена, нарахована та належала її чоловіку ОСОБА_2 , але не була ним одержана за життя, у розмірі 128 333,03 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що сума пенсії у розмірі 128 333,03 грн, що була нарахована на виконання рішення суду у справі №640/19364/21 залишилась невиплаченою чоловіку у зв`язку із його смертю, у зв`язку із чим, згідно ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», мають бути виплачені позивачці, як дружині, яка проживала разом з ним на день його смерті.

24.07.2023 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

До суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити, зазначивши при цьому, що виплата заборгованості, обчисленої на виконання судового рішення, здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі рішення суду про заміну сторони виконавчого провадження, в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету та у порядку черговості за датою набрання рішеннями законної сили. З огляду на зазначене, доплата пенсії, нарахована ОСОБА_2 , на виконання рішення суду від 13.07.2022 у справі №640/19364/21, залишилася невиплаченою.

У поданій до суду відповіді на відзив позивач вказує на відсутність належного правового обґрунтування відповідача щодо своєї позиції, вважає висновок про те, що виплата недоотриманої суми пенсії, нарахованої на рішення суду, здійснюється на підставі рішення суду про заміну сторону виконавчого провадження, безпідставним, просить позов задовольнити.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Суд встановив, що згідно копії свідоцтва про одруження від 20.02.1998 серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 .

Рішенням від 13.07.2022 у справі №640/19364/21 Окружного адміністративного суду м. Києва зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Фінансово-економічного управління СБ України №21/3/2-9/878- 199 від 23.02.2021 року про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року, починаючи з 01 квітня 2019 року, з урахуванням виплачених сум.

Листом від 10.04.2023 №11239-9005/К-02/8-2600/23 відповідач повідомив позивачку, що на виконання рішення суду у справі №640/19364/21 здійснено нарахування коштів з 01.04.2019 по 31.12.2022 в загальній сумі 128 333,03 грн.

Згідно розрахунку на доплату пенсії, на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.07.2022 у справі №640/19364/21 відповідач здійснив перерахунок пенсії з 01.04.2019 та нарахував загальну суму доплати пенсії за період з 01.04.2019 по 31.12.2022 у сумі 128 333,03 грн.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 14.02.2023 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.06.2023, 25.06.2023 позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату їй заборгованості по виплаті пенсії померлому чоловіку ОСОБА_2 .

Представником позивача долучено до справи лист відповідь відповідача від 17.07.2023 № 23857-22044/К-02/8-2600/23 на звернення від 19.06.2023, в якій пенсійний орган зазначив про перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.07.2022 у справі №640/19364/21 та нарахування загальної суми доплати пенсії за період з 01.04.2019 по 31.12.2022 у сумі 128 333,03 грн. та зазначає, що така виплата здійснюється за рішенням суду про заміну сторони виконавчого провадження та в межах бюджетних асигнувань.

Розмір невиплаченої суми пенсії ОСОБА_2 за період з 01.04.2019 по 31.12.2022 у сумі 128 333,03 грн. підтверджено розрахунком на доплату пенсії за пенсійною справою №СБА 6120, долученим до справи представником позивача, одержаного на запит від 25.06.2023.

Дії Головного управління щодо відмови у виплаті сум пенсії, що залишились невиплаченими її чоловіку у зв`язку із його смертю, позивачка вважає протиправними, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернулась до суду з цим позовом.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року №2262-XII (далі Закон №2262-XII).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Як встановлено судом, рішенням від 13.07.2022 у справі №640/19364/21 Окружного адміністративного суду м. Києва зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Фінансово-економічного управління СБ України №21/3/2-9/878-199 від 23.02.2021 року про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року, починаючи з 01 квітня 2019 року, з урахуванням виплачених сум.

Листом від 10.04.2023 №11239-9005/К-02/8-2600/23 відповідач повідомив позивачку, що на виконання рішення суду у справі №640/19364/21 здійснено нарахування коштів з 01.04.2019 по 31.12.2022 в загальній сумі 128 333,03 грн.

Згідно розрахунку на доплату пенсії, на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.07.2022 у справі №640/19364/21 відповідач здійснив перерахунок пенсії з 01.04.2019 та нарахував загальну суму доплати пенсії за період з 01.04.2019 по 31.12.2022 у сумі 128 333,03 грн.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 14.02.2023 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Аналіз встановлених обставин вказує на те, що суми пенсії, нараховані ОСОБА_2 на виконання рішення суду у справі №640/19364/21 у загальному розмірі 128 333,03 грн, залишились невиплаченими.

Суд врахував, що позивачка, як дружина померлого, звернулась до відповідача щодо виплати нарахованих, але не виплачених сум у межах 6 місячного строку після смерті чоловіка, у зв`язку із чим суд доходить висновку, що вказана сума коштів належить до виплати позивачці в силу прямої вказівки ч. 1 ст. 61 Закону №2262-ХІІ.

Відповідач не надав відповіді позивачці, отже, діяв без жодних правових обґрунтувань.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не здійснення виплати позивачці суми пенсії у розмірі 128 333,03 грн, що підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилася недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивачки, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, для належного захисту порушеного права позивачки суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києві здійснити позивачці виплату суми пенсії у розмірі 128 333,03 грн, що підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилася недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачки є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України позивачці слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат, понесених на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Тобто, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI ).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивачем понесено судові витрати на правову допомогу згідно договору про надання професійної правничої допомоги від 03.07.2023 року, укладеного між позивачкою та адвокатом Шакіровою Т.В. Договір підписаний Сторонами та скріплений печаткою.

Згідно тарифів на послуги адвоката, сторони погодили, що аналіз наданих клієнтом документів, аналіз законодавства і судової практики, складання позову, виготовлення копій документів, підготовка позову до подання у суду у фіксованому розмірі складає 3000 грн.

Позивачкою підтверджено оплату послуг за договором у вигляді наданого до позову: 1. договору про надання професійної правничої допомоги від 03.07.2023 року; 2. квитанції про сплату на суму 3000,00 грн.; 3. Акт наданих послуг від 10.07.2023.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, суд враховує відсутність заявлення відповідачем щодо співмірності витрат позивача на правничу допомогу та вважає за необхідне зазначити таке.

З огляду на предмет спору, обсяг наданих послуг, виходячи з критеріїв розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 3000,00грн. є співмірною зі складністю справи, відповідно до обсягу наданих адвокатом послуг.

Таким чином, заявлені позивачем до відшкодування 3 000 грн. витрати на правничу допомогу є обґрунтованими, відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд дійшов висновку про стягнення за рахунок за рахунок бюджетних асигнувань призначених для відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії, яка призначена, нарахована та належала її чоловіку ОСОБА_2 , але не була ним одержана за життя, у розмірі 128 333,03 гривень.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. № 16, ) виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) пенсію, яка призначена, нарахована та належала її чоловіку ОСОБА_2 , але не була ним одержана за життя, у розмірі 128 333,03 гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.) та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. № 16, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.