Справа № 560/7963/24
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7963/24
РІШЕННЯ

іменем України

12 серпня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішеннь,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішеннь, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 12.04.2024 № Головного управління ДПС у Хмельницькій області;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 12.04.2024 № Головного управління ДПС у Хмельницькій області;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "ПН" від 12.04.2024 № Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в період з 08.02.2024 по 21.02.2024 Головним управління ДПС у Хмельницькій області була проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності платника податків - особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2022 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 но 31.12.2022. За результатами перевірки складено Акт від 06.03.2024 № 4853/22-01-24-05/ НОМЕР_1 , який було відправлено засобами поштового зв`язку 07.03.2024.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення- рішення:

- ППР від 12.04.2024 № форми "ПС" відповідно до якого ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у сумі 1020,00 гривень;

- ППР від 12.04.2024 № форми "Д" відповідно до якого ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, суму пені з податку на доходи фізичних осіб 6786,1 гривень;

- ППР від 12.04.2024 № форми "Д" відповідно до якого ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору 110,87 гривень;

- ППР від 12.04.2024 № форми "Р" відповідно до якого ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування із штрафними санкціями у загальній сумі 44 777,15 гривень;

- ППР від 12.04.2024 № форми "Р" відповідно до якого ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування із штрафними санкціями у загальній сумі 537325,83 гривень;

-ППР від 12.04.2024 № форми "Р" - відповідно до якого ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) із штрафними санкціями у загальній сумі 139209,4 гривень;

-ППР від 12.04.2024 № форми "ПН" - відповідно до якого ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних/розрахунків коригування на обсяг постачання без ПДВ у розмірі 24 721,50 гривень.

Позивач вважає, що висновки відповідача, що містяться в Акті перевірки, мають характер припущень та є необгрунтованими. Більше того, вони зроблені без належного дослідження всіх наявних документів та спростовуються наявними первинними та звітними документами, які оформлені відповідно до вимог законодавства, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 12 червня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що відповідно до ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77,1, п. 77.4, п. 77.6 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 п. 69.352, підрозділу 10, розділу ХХ Податкового кодексу України (далі - ПК України), Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", відповідно до наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області від 16.01.2024 № 188-П, проведена документальна планова виїзна перевірка платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2019 по 31.12.2022 та з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 по 31.12.2022.

За наслідками проведеної перевірки складено Акт "Про результати документальної планової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2022 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 по 31.12.2022".

Документальною плановою виїзною перевіркою було встановлено ряд порушень, зокрема, порушення вимог:

- п. 189.1 ст. 189, пп. "г" п. 198.5 ст. 198, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, який сплачується до бюджету всього в сумі 126 554 грн, в тому числі занижено в листопаді 2020 року в сумі 30 000 грн, в липні 2022 року в сумі 496 грн, в грудні 2022 року в сумі 96 058 грн;

- пп. 177.4.1, пп. 177.4.2, пп. 177.4.3, пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПК України за період з 01.01.2019 по 31.12.2022, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2019 по 31.12.2022 всього в сумі 488 478,03 грн, в тому числі заниження у 2019 році в сумі 197 100,59 грн, у 2020 році в сумі 136 534,51 грн, в 2021 році в сумі 19 990,71 грн в 2022 році в сумі 134 852,22 грн;

- п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України, та п. 5, п. 11, п. 12, п. 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307 ФОП ОСОБА_1 не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ 49 443 грн, в тому числі: за грудень 2022 року на суму ПДВ 49 443 грн (донарахована сума податкових зобов`язань по результатам перевірки, рядок 1.1. (колонка Б) Декларації).

На підставі зазначених порушень, які викладені Акті "Про результати документальної планової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2022 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 по 31.12.2022" складено податкових повідомлень-рішень, зокрема ті, що оскаржує позивач:

- № від 12.04.2024 форми "Р", яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фіз. особами за результатами річного декларування" на суму 537 325,83 грн;

- № від 12.04.2024 форми "Р", яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Податок на додану вартість" на суму 139 209,40 грн;

- № від 12.04.2024 форми "ПН" на загальну суму штрафу 24 721,50 грн за платежем "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)".

Контролюючий орган зазначає, що зазначені податкові повідомлення-рішення є правомірними та такими, що не можуть бути скасованими.

Головне управління ДПС у Хмельницькій області подало клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Розглянувши зазначене клопотання, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до частини 4 статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

При цьому, згідно з частиною 4 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Зміст заявлених у цій справі позовних вимог свідчить про їх невідповідність наведеному виключному переліку справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження.

Суд звертає увагу на те, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 зазначеного кодексу, з усіма правами, наданими сторонам Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з частиною 2 статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Водночас, відповідно до частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, обов`язок суду здійснити безпосереднє, всебічне, повне та об`єктивне дослідження доказів по справі не залежить ні від виду провадження, в якому розглядається адміністративна справа, ні від проведення судового засідання.

Таким чином, справу №560/7963/24 належить розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку із чим клопотання Головного управління ДПС у Хмельницькій області необхідно залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 03.07.2002 зареєстрований як фізична особа-підприємець (номер запису: 0001604). Взятий на облік в контролюючому органі 29.07.2002 за № 1805.

Позивач здійснював наступні види діяльності: 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (основний), 77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування, 46.90 Неспеціалізованаі оптова торгівля, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт та ін.

В період з 08.02.2024 по 21.02.2024 Головним управління ДПС у Хмельницькій області була проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності платника податків - особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2022 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 но 31.12.2022.

За наслідками проведеної перевірки складено Акт від 06.03.2024 № 4853/22-01-24-05/ НОМЕР_1 "Про результати документальної планової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2022 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 по 31.12.2022".

Документальною плановою виїзною перевіркою було встановлено ряд порушень, зокрема, порушення вимог:

- п. 189.1 ст. 189, пп. "г" п. 198.5 ст. 198, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, який сплачується до бюджету всього в сумі 126 554 грн, в тому числі занижено в листопаді 2020 року в сумі 30 000 грн, в липні 2022 року в сумі 496 грн, в грудні 2022 року в сумі 96 058 грн;

- пп. 177.4.1, пп. 177.4.2, пп. 177.4.3, пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПК України за період з 01.01.2019 по 31.12.2022, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2019 по 31.12.2022 всього в сумі 488 478,03 грн, в тому числі заниження у 2019 році в сумі 197 100,59 грн, у 2020 році в сумі 136 534,51 грн, в 2021 році в сумі 19 990,71 грн в 2022 році в сумі 134 852,22 грн;

- п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України, та п. 5, п. 11, п. 12, п. 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307 ФОП ОСОБА_1 не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ 49 443 грн, в тому числі: за грудень 2022 року на суму ПДВ 49 443 грн (донарахована сума податкових зобов`язань по результатам перевірки, рядок 1.1. (колонка Б) Декларації).

На підставі матеріалів перевірки та висновків, викладених у акті перевірки від 06.03.2024 № 4853/22-01-24-05/ відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № від 12.04.2024 форми "Р", яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фіз. особами за результатами річного декларування" на суму 537 325,83 грн;

- № від 12.04.2024 форми "Р", яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Податок на додану вартість" на суму 139 209,40 грн;

- № від 12.04.2024 форми "ПН" на загальну суму штрафу 24 721,50 грн за платежем "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)".

Не погоджуючись з правомірністю прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень, № від 12.04.2024, № від 12.04.2024, № від 12.04.2024 позивач звернувся до суду з даним позовом у якому просив визнати протиправними та скасувати оскаржувані податкові повідомлення рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються положеннями Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту, що відносяться до повноважень митних органів), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України (пункт 41.5 статті 41 ПК України).

Приписами підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів відповідно до підпункту 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 ПК України.

Приписами підпункту 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Умови, порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, строки проведення перевірок та оформлення їх результатів визначені статтями 75, 80, 81 ПК України.

За змістом абзацу першого пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних планових виїзних перевірок визначає стаття 77 Податкового кодексу України, а строки їх проведення, у тому числі підстави для продовження строку перевірки визначені у статті 82 цього Кодексу.

Абзацами 1-4 підпункту 81.1. статті 81 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Судом встановлено, що документальну планову виїзну перевірку позивача було проведено на підставі наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області від 16.01.2024 № 188-П з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Копію наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки ГУ ДПС у Хмельницькій області від 16.01.2024 №188-П направлено рекомендованим - листом з повідомленням про вручення 16.01.2024.

Проведення перевірки продовжувалося відповідно до наказу Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 20.02.2024 №702-П.

У позові не наведено аргументів щодо незгоди з порядком призначення та/або проведення документальної планової перевірки, отже такі обставини не є спірними та не досліджуються судом.

Щодо позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.04.2024 форми "Р", яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фіз. особами за результатами річного декларування" на суму 537 325,83 грн та податкового повідомлення-рішення № від 12.04.2024 форми "Р", яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Податок на додану вартість" на суму 139 209,40 грн. суд зазначає наступне.

Суд встановив, що документальною плановою виїзною перевіркою щодо правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, встановлено порушення вимог пп. 177.4.1, пп. 177.4.2, пп. 177.4.3, пп. 177.4.4п. 177.4 ст. 177 ПК України, а саме занижено податок на доходи фізичних осіб в сумі 488 478,03 грн, в т. ч. заниження в 2019 році в сумі 197100,59 грн, у 2020 році в сумі 136534,51 грн, в 2021 році в сумі 19990,71 грн, в 2022 році в сумі 134852,22 грн.

Перевіркою встановлено, що згідно пп. 177.4.1, пп. 177.4.2, пп. 177.4.3 та пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПК України ФОП ОСОБА_1 мав право до складу витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, віднести витрати:

- на придбання ТМЦ всього в сумі 38 782 036,20 грн, в т.ч. у 2019 році в сумі 11 686 287,11 грн, у 2020 році в сумі 11 023 832 грн, у 2021 році в сумі 7 006 545,67 грн, у2022 в сумі 9 065 371,42 грн;

- витрати по оплаті праці всього в сумі 3 374 491,98 грн, в т.ч. у 2019 році в сумі 723 313,79 грн, у 2020 році в сумі 831 688,79 грн, у 2021 році в сумі 1 051 427,81 грн, у 2022 в сумі 768 061,59 грн.

- інших витрат (послуги охорони, комунальні послуги, витрати по електроенергії, витрати на ремонт приміщення (офісне приміщення, склади, автомагазин), оренда вантажного транспорту, послуги по ремонту авто та ін.) в розмірі 7 099 156,77 грн, в т.ч. у 2019 році в сумі 2 189 519,39 грн, у 2020 році в сумі 1 350 867,58 грн, у 2021 році в сумі 1 874 014,10 грн, у 2022 в сумі 1 684 755,70 грн.

У періоді, що перевірявся ФОП ОСОБА_1 до складу вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у гр.5 додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи, включено вартість витрат на придбання ТМЦ в розмірі 47 422 931,15 грн, в т.ч. у 2019 році в сумі 14 948 163,15 грн, у 2020 році в сумі 13 165 360,00 грн, у 2021 році в сумі 8 315 057,15 грн, у 2022 в сумі 10 994 350,85 грн.

Таким чином, перевіркою на підставі наданих документів встановлено, що ФОП ОСОБА_1 , до складу вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у гр.5 додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи, включено вартість витрат на придбання ТМЦ, які документально не підтверджено всього в сумі 8 640 894,95 грн, в т.ч. у 2019 році в сумі 3 261 876,04 грн, у 2020 році в сумі 2 141 528 грн, у 2021 році в сумі 1 308 511,48 грн, у 2022 в сумі 1 928 979,43 грн.

Окрім того, у періоді, що перевірявся ФОП ОСОБА_1 до складу вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у гр.6 додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи, включено вартість витрат на оплату праці та нарахування на заробітну плату в розмірі 3 400 695,91 грн, в т.ч. у 2019 році в сумі 745 960,45 грн, у 2020 році в сумі 799 553,4 грн, у 2021 році в сумі 1 048 024,8 грн, у 2022 в сумі 807 157,26 грн.

Натомість, перевіркою встановлено, що згідно звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них, та відомостей нарахування та виплати заробітної плати ФОП ОСОБА_1 завищено витрати на оплату праці всього в сумі 26 203,93 грн, в т.ч. завищено у 2019 році в сумі 22 646,66 грн, у 2022 році в сумі 39 095,67 грн та занижено у 2020 році в сумі 32 135,39 грн, у 2021 році в сумі 3 403,01 грн, в результаті віднесення сум доходів найманим працівникам, які фактично не сплачені у звітному періоді, та суми утриманих з них податків не перераховано до бюджету.

Також ФОП ОСОБА_1 у періоді, що перевірявся до складу вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у гр.7 додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи, включено витрати всього в сумі 1145824,73 грн., в т.ч. у 2019 році в сумі 0 грн, у 2020 році в сумі 0 грн, у 2021 році в сумі 679965,12 грн., у 2022 в сумі 465859,61 грн.

Проте, за результатами перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до складу вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у гр.7 додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи, не в повному обсязі включено витрати з вартості комунальних послуг та електроенергії, послуг охорони, витрати на ремонт приміщення (офісне приміщення, склади, автомагазин), оренда вантажного транспорту, послуги по ремонту авто та інші витрати всього в сумі 5 953 332,04 грн, в т.ч. не включено витрати у 2019 році в сумі 2 189 519,39 грн, у 2020 році в сумі 1 350 867,58 грн, у 2021 році в сумі 1 194 048,98 грн, у 2022 в сумі 1 218 896,09 грн.

Відповідно до п. 167.1 ст. 167 ПК України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Таким чином, перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, встановлено порушення пп. 177.4.1, пп. 177.4.2, пп. 177.4.3, пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПК України за період з 01.01.2019 по 31.12.2022, внаслідок його заниження всього в сумі 488 478,03 грн, в т.ч. заниження у 2019 році в сумі 197 100,59 грн, у 2020 році в сумі 136 534,51 грн, в 2021 році в сумі 19 990,71 грн, в 2022 році в сумі 134 852,22 грн.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, врегульовано статтею 177 Податкового кодексу України.

Так, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу (п.177.1 ст.177 ПК України).

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п.177.2 ст.177 ПК України).

Пунктом 177.4 ст.177 ПК України визначено перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування.

Відповідно до пп. 177.4.4 п.177.4 ст.177 ПК України до інших витрат відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до пп.177.4.5. п.177.4 ст.177 ПК України до складу витрат підприємця не включаються: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Отже, до витрат, які враховуються при визначенні чистого оподатковуваного доходу фізичної особи-підприємця, включаються безпосередньо пов`язані з отриманням доходів витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності такої особи.

В ході перевірки також встановлено, що у періоді з 01.01.2019 по 31.12.2022 фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 включено суму податку на додану вартість до складу податкового кредиту при придбанні ТМЦ (автошини) на загальну суму ПДВ 96058 грн.

Перевіркою встановлено, що станом на 31.12.2022 залишки ТМЦ відсутні в залишках ФОП ОСОБА_1 , а також використання в межах господарської діяльності вказаних ТМЦ в ході проведення перевірки документально не підтверджено, а саме відсутній факт їх реалізації та використання в межах господарської діяльності підприємця протягом перевіряємого періоду.

Таким чином, згідно даних ЄРПН та наданих для перевірки документів: книги обліку доходів і витрат, банківських виписок, рахунків-фактури, видаткових накладні, податкових накладних, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних, відсутній факт реалізації ТМЦ (автошини) за період з 01.01.2019 по 31.12.2022 та станом на 31.12.2022 дані ТМЦ відсутні в залишках нереалізованої продукції. ФОП ОСОБА_1 не нараховано податкові зобов`язання по ПДВ на вартість придбаних з податком на додану вартість ТМЦ (автошини), використання в межах господарської діяльності яких документально не підтверджено в розмірі 480290 грн, ПДВ 96058 грн.

Окрім того на винесення даного податкового повідомлення-рішення вплинуло те, що до складу податкового кредиту перевіряємого періоду, згідно Додатку 1, розділ ІІ "Податковий кредит", таблиця 2.1 "Відомості про операції з придбання з податком на додану вартість, які підлягають оподаткуванню за основною ставкою та ставками 7% і 14%" до податкової Декларації з податку на додану вартість (далі - Додаток 1, розділ ІІ, таблиця 2.1 до податкової Декларації з ПДВ) та згідно відомостей з Єдиного реєстру податкових накладних, ОСОБА_1 , протягом перевіряємого періоду, включав суми ПДВ по податковим накладним, які зареєстровані продавцем товарів/ послуг із порушенням законодавчо встановлених термінів. Суми ПДВ по податковим накладним включались до податкового кредиту не по даті реєстрації накладної в ЄРПН, а по даті її виписки, в результаті чого завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість на 30 495,98 грн, в т.ч. в листопаді 2020 року на суму 30 000 грн та в липні 2022 року на суму 495,98 грн.

Із зазначеного вбачається, що ФОП ОСОБА_1 сформовано податковий кредит в листопаді 2020 року на суму 30 000 грн, проте податкова накладна продавцем на зазначений обсяг сформована 18 грудня 2020 року, а отже ФОП ОСОБА_1 мав сформувати податковий кредит саме в грудні, за датою складання податкової накладної контрагентом; сформовано податковий кредит в липні 2022 року на суму 495,98 грн, проте податкова накладна продавцем на зазначений обсяг сформована 03.08.2022, а отже ФОП ОСОБА_1 мав сформувати податковий кредит в серпні, за датою складання податкової накладної контрагентом.

Таким чином, на порушення п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України ФОП ОСОБА_1 завищено податковий кредит в сумі 30 496 грн, в т.ч.: за листопад 2020 року в сумі 30 000 грн, за липень 2022 року в сумі 496 грн, в результаті не правомірного віднесення до складу податкового кредиту податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН із порушенням законодавчо встановлених термінів.

Відповідно до абз. "г" п. 198.5 ст. 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно з п. 189.1 ст. 189 ПК України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Надаючи правову оцінку доводам позивача стосовно того, що акт документальної планової перевірки складено із порушеннями, а саме, що будь-яких розрахунків виявлених розбіжностей податковим органом не наведено, як і не здійснено посилання на певні господарські операції та відповідні первинні бухгалтерські документи. Зі змісту акту перевірки взагалі не можливо встановити яким чином та на підставі яких документальних доказів податковий орган дійшов подібних висновків. Також в акті перевірки відсутні посилання на конкретні первинні та податкові документи із зазначенням їх реквізитів та дат їх складання. Відсутні посилання на конкретні документальні підтвердження або інші докази, наявні в контролюючого органу, які б підтверджували твердження посадових осіб контролюючого органу про не використання в господарській діяльності придбаних ТМЦ, та котрі б засвідчували про дату виникнення податкових зобов`язань на підставі яких контролюючим органом донараховано податкові зобов`язання з ПДВ.

Суд вказує, що зазначена вада акта не робить автоматично протиправними рішення контролюючого органу, що прийняті на підставі такого акта. Акт перевірки - це документ, в якому зафіксовано факти та оціночні судження осіб, що її проводили, тому до акта можуть пред`являтися лише ті вимоги, що стосуються, доказів. Акт податкової перевірки та процес складання акту контролерами не створюють правових наслідків у вигляді виникнення обов`язків, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім виникнення права на подання зауважень до акту. Акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень. Оцінка акта перевірки, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта. Водночас саме по собі порушення порядку оформлення акта перевірки не може бути підставою для скасування податкового повідомлення-рішення.

Суд також зазначає, що додаток №3 до акта документальної планової виїзної перевірки містить зведені дані щодо задекларованих платником податків та встановлених у ході проведення перевірки сум податкових зобов`язань, податкового кредиту, податку на додану вартість за період з 01.01.2019 по 31.12.2022 роки. Окрім того, невід`ємною частиною податкових повідомлень-рішень є розрахунок штрафних (фінансових) санкцій за результатами перевірки. А факт віднесення до складу податкового кредиту податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН із порушенням законодавчо встановлених термінів підтверджується податковими деклараціями з податку на додану вартість (з додатками) за листопад 2020 року та липень 2022 року та даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Суд звертає увагу, що станом на момент розгляду справи позивачем не надано до суду належних доказів, які б підтверджували протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому, суд вважає, що відповідач правомірно виніс податкове повідомлення-рішення № від 12.04.2024 та № від 12.04.2024 форми "Р".

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № від 12.04.2024.

В позовній заяві Позивач зазначає: "з 08.02.2023 діють норми Закону №2876, які повинні застосовуватись до винесеного 12.04.2024 податкового повідомлення- рішення за № форми "ПН", адже: 1) діяв та продовжує діяти воєнний стан; 2) оскаржуване податкове повідомлення-рішення складено після набрання чинності цим законом, відтак розміри штрафів повинні становитивідповідно 2%, 5%, 10%, 15%, 25%, а не у розмірах визначених доп. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України, як вважає відповідач - контролюючий орган".

Вирішуючи вищенаведене суд виходить з наступного.

Пунктом 11 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України встановлено, що з 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній / розрахунку коригування.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку /небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Згідно з абз. 14 п. 201.10 ст. 201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними п. 198.5 ст. 198 та п. 199.1 ст. 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Таким чином, приписами зазначеної норми права встановлено обов`язок платника податків скласти в установлені терміни податкову накладну/ розрахунок коригування та зареєструвати її в ЄРПН у строки, що визначені п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Відповідно до п. 5 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307 (далі - Порядок №1307) податкова накладна складається на дату виникнення податкових зобов`язань постачальника (продавця), крім випадків, передбачених Податковим кодексом України та цим Порядком.

Відповідно до п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної / розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної / розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу), що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування.

Згідно правових норм п. 89 та п. 90 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідних положень" ПК України, на які посилається позивач, зменшений розмір штрафних санкцій може бути застосований лише щодо податкових накладних, складених та зареєстрованих несвоєчасно після набрання чинності Законом №2876-ІХ або до накладних, строку реєстрації яких не скінчився станом на день набрання чинності цим Законом (08 лютого 2023 року).

Виходячи із зазначеного, норми п. 89 та п. 90 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідних положень" ПК України можуть застосовуватись тільки до податкових накладних, які складені платником, проте несвоєчасно зареєстровані. Натомість, в даній справі йдеться про те, що платник склав, проте не зареєстрував податкові накладні, за що передбачена окрема відповідальність.

Аналогічну правову позицію було висловлено Верховним Судом у постановах від 06.02.2024 по справі №160/10740/23 та від 30.01.2024 по справі №280/4484/23.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно виніс податкове повідомлення-рішення податкове повідомлення-рішення № від 12.04.2024.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, у свою чергу довів, що діяв у межах закону при прийнятті оскаржуваних рішень, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, отже приймаючи оскаржені податкові повідомлення-рішення відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, а тому такі рішення є правомірними та не підлягають скасуванню, у зв`язку із чим адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя П.І. Салюк