Справа № 460/6097/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2024 року м. Рівне №460/6097/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Войтюк К.О. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник адвокат Жулідова І.С. в режимі відеоконференції,

відповідача: представник Форет М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в червні 2024 року звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач) та просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 15.02.2024 № 0-1710-UA0045841, № 0-1710-UA0045841, № 0-1710-UA0045841, № 0-1710-UA0045841, № 0-1710-UA0045841, якими визначено податкові зобов`язання за 2022 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб).

Обґрунтовуючи позов, позивач вказує, що він є фізичною особою-підприємцем, сільськогосподарським товаровиробником, використовує належне йому нерухоме майно у сільськогосподарській діяльності, відтак відповідно до пункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України) має право на користування пільгою зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Ухвалою від 11.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі. Ухвалено розгляд справи провести за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08.07.2024. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

Відповідач позов заперечив повністю з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що відповідно до інформації з ІКС «Податковий блок» за позивачем обліковуються об`єкти нерухомого майна - будівлі курятників, розташовані за адресою: Рівненська обл., Дубенський р-н, с. Кораблище, вул. Сонячна, будинки за номерами 4, 5, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та 9.

ГУ ДПС у Рівненській області проведено розрахунок податку на зазначені об`єкти нерухомого майна за 2022 рік та винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 15.02.2024.

Відповідач зазначив, що відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Приписи норми підпункту «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України застосовуються у разі наявності двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Відповідно до даних інформаційних систем ДПС позивач зареєстрований фізичною особою - підприємцем - платником єдиного податку та відповідно до податкової декларацій за 2022 рік задекларував отримання доходів від здійснення діяльності за КВЕД 01.11 «Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур» та 01.61 «Допоміжна діяльність у рослинництві», 46.61 «Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткованням», 46.73 «Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням», 16.10 «Лісопильне та стругальне виробництво».

Згідно даних АІС «Податковий блок» будівлі курятників не визначені як об`єкти, що використовується у господарській діяльності, шляхом подання форми 20-ОПП «Відомості про об`єкти оподаткування». Також позивачем не надано документів, що свідчать про використання зазначеної будівлі за призначенням у господарській діяльності за основним видом діяльності та не здається в оренду, лізинг, позичку.

За наведеного відповідач вважає, що підстави для застосування вимог підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України при нарахуванні податку на будівлі курятників відсутні, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач 01.07.2024 подав відповідь на відзив, вказавши на безпідставність наведених відповідачем аргументів. Зокрема, вказав на неправомірність застосування відповідачем до спірних правовідносин при визначенні позивачу грошового зобов`язання за 2022 рік підпункту "ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України в редакції Закону № 3603-ІХ від 23.02.2024, яка набрала чинності 16.03.2024.

Ухвалами від 17.06.2024 та від 19.07.2024 задоволено заяви представника позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 08.07.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.07.2024.

В судовому засіданні представники сторін повністю підтримали свої вимоги та заперечення з підстав, наведених в заявах по суті справи.

З`ясувавши доводи та аргументи позивача та відповідача, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував такі фактичні обставини справи.

Матеріалами справи стверджено, що ОСОБА_1 з 22.05.1998 зареєстрований як фізична особа - підприємець; до ЄДР внесено відомості про види економічної діяльності: 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво (основний); 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткованням; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

Позивач перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Рівненській області, є платником єдиного податку.

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2022 рік ОСОБА_1 задекларував отримання доходів від здійснення діяльності за кодами згідно з КВЕД, зокрема: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур та 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві.

В додатку 2 до податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2022 рік "Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2022 рік ОСОБА_1 відобразив наявність 36 земельних ділянок, власних загальної площею 8,0696 га та орендованих загальною площею 78,2636 га.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на праві власності належать об`єкти нерухомого майна (об`єкти нежитлової нерухомості) - будівлі курятників, що розташовані за адресою:

АДРЕСА_3 , загальною площею 1940,7 кв. м, право власності зареєстроване 31.03.2017;

по АДРЕСА_4 , загальною площею 2195,6 кв. м, право власності зареєстроване 06.02.2019;

по АДРЕСА_1 , загальною площею 2441,4 кв. м, право власності зареєстроване 03.05.2019;

по АДРЕСА_2 , загальною площею 2152,4 кв. м, право власності зареєстроване 30.10.2018;

по АДРЕСА_5 , загальною площею 2303,70 кв. м, право власності зареєстроване 06.02.2019.

Суд встановив, що Головним управлінням ДПС у Рівненській області 15.02.2024 винесено податкові повідомлення-рішення форма "Ф", якими ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік на зазначені вище об`єкти нерухомого майна, а саме:

№ 0-1710-UA0045841 на суму 126145,50 грн,

№ 0-1710-UA0045841 на суму 142714,00 грн,

№ 0-1710-UA0045841 на суму 158691,00 грн,

№ 0-1710-UA0045841 на суму 139906,00 грн,

№ 0-1710-UA0045841 на суму 149740,50 грн,

а всього на загальну суму податкового зобов`язання 717197,00 грн.

Позивач 05.03.2024 звернувся до Головного управління ДПС у Рівненській області із заявою відповідно до підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України для проведення звірки, зокрема, щодо права на користування пільгою зі сплати податку, вказуючи, що він як суб`єкт господарювання є сільськогосподарським товаровиробником, який використовує належне йому майно безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а також просив скасувати податкові повідомлення-рішення. Однак, подана позивачем заява залишилася поза увагою відповідача.

Також позивач використав процедуру адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень.

Рішенням ДПС України від 15.05.2024 № 14229/6199-00-06-01-03-06 податкові повідомлення-рішення залишені без зміни, а скарга - без задоволення.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи по суті цей публічно-правовий спір, суд перевіряє оскаржені податкові повідомлення-рішення на відповідність критеріям правомірності, установленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку оскарженим податковим повідомленням-рішенням, суд застосовує такі релевантні джерела права.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Стаття 67 Конституції України встановлює, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п. 1.1 ст. 1 ПК України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 4.1 ст. ПК України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах, зокрема:

4.1.1. загальність оподаткування - кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу;

4.1.2. рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу;

4.1.4. презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу;

4.1.9. стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом (п. 15.1 ст. 15 ПК України).

Об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку (п. 22.1 ст. 22 ПК України).

За визначеннями, наведеними в статті 14 ПК України:

14.1.36. господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;

14.1.234. сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1-24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання;

14.1.235. сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульовано приписами статті 266 Податкового кодексу України.

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу як фізичній особі визначено грошові зобов`язання за 2022 рік зі сплати податку на майно, відмінне від земельної ділянки, а саме нежитлові приміщення курятників, п`ять будівель, які перебувають у його власності.

Натомість, позивач вважає, що він у спірному періоді має право на податкову пільгу, оскільки він є сільськогосподарським товаровиробником, вищевказане нерухоме майно відноситься до будівель сільськогосподарського призначення і він таке майно використовує безпосередньо в своїй підприємницькій діяльності при виробництві сільськогосподарської продукції.

Відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції Закону № 2628-VIII від 23.11.2018) не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

В подальшому підпункт "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України зазнав змін та в редакції Закону № 3603-IX від 23.02.2024 (який набрав чинності з 16.03.2024) передбачає, що не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Суд враховує, що згідно з підпунктом 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 266.7.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Підпунктом 266.10.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується:

а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Підпункт 266.10.3 цієї статті ПК України: Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведеного, слід дійти висновку, що в періоді існування спірних правовідносин щодо виникнення у позивача податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий (звітний) період 2022 рік, а також і на час винесення спірних податкових повідомлень-рішень (15.02.2024), редакція підпункту "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України залишалася незмінною та установлювала, що не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Доводи відповідача у відзиві ґрунтуються на тому, що позивач як фізична особа- підприємець відповідно до податкової декларацій за 2022 рік задекларував отримання доходів від здійснення діяльності за КВЕД 01.11 «Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур» та 01.61 «Допоміжна діяльність у рослинництві», 46.61 «Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткованням», 46.73 «Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням», 16.10 «Лісопильне та стругальне виробництво». При цьому згідно з АІС «Податковий блок» будівлі курятників не визначені як об`єкти, що використовується у господарській діяльності, шляхом подання форми 20-ОПП «Відомості про об`єкти оподаткування». Також позивачем не надано документів, що свідчать про використання зазначеної будівлі за призначенням у господарській діяльності за основним видом діяльності, та не здається в оренду, лізинг, позичку. Отже, відповідач вважає, що підстави для застосування підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України при нарахуванні податку на будівлі курятників відсутні.

З наведеними аргументами контролюючого органу суд не погоджується та зазначає про таке.

Приписи підпункту «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України застосовуються за наявності наявності двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, та друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією (стаття 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року №2238-111 (далі - Закон №2238)).

Крім того, до виробників сільськогосподарської продукції відносять юридичних осіб, фізичних осіб (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності (далі - КВЕД), мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин (стаття 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" від 23 вересня 2008 року №575-УІ).

Законом №2238 визначено, що продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг.

Коди продукції сільського господарства та пов`язаних з цим послуг визначені розділом 1 секції А «Продукція сільського господарства, лісового господарства та рибного господарства» Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 №457.

Матеріалами справи стверджено, що позивач як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа здійснює господарську діяльність, зокрема, за такими видами КВЕД: 01.11 «Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур» та 01.61 «Допоміжна діяльність у рослинництві» та отримує доходи від такої діяльності.

На праві власності та на праві оренди позивач в 2022 році використовував земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею понад 86 га, про що наявні відповідні відомості у контролюючого органу.

Отже, позивач відповідно до визначення, наведеного в пп. 14.1.235 ПК України, є сільськогосподарським товаровиробником (юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання).

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 (далі - ДК 018-2000), до класу (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» належать будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інші. При цьому він не включає споруди зоологічних та ботанічних садів (2412). До будівель з кодом 1271 відносяться: будівлі для тваринництва (1271.1); будівлі для птахівництва (1271.2), будівлі для зберігання зерна (1271.3), будівлі силосні та сінажні (1271.4), будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства (1271.5), будівлі тепличного господарства (1271.6), будівлі рибного господарства (1271.7), будівлі підприємств лісівництва та звірівництва (1271.8), будівлі сільськогосподарського призначення інші (1271.9).

Позивач відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником будівель курятників, які відносяться до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 і такі об`єкти відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з наданою позивачем довідкою від 28.06.2024 (а.с. 72) він в 2022 році будівлі курятників в селі Кораблище Дубенського району Рівненської області використовував для забезпечення здійснення сільськогосподарської діяльності, у тому числі для розміщення там вирощених зернових культур, посівного матеріалу, зберігання техніки, обладнання, інструментів тощо. При цьому зазначені нежитлові сільськогосподарські будівлі в оренду, лізинг, позичку не передавалися.

Доказів протилежного матеріали судової справи не містять, відповідач таких обставин жодним чином не спростував.

Отже, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин та чинної на час виникнення спірних правовідносин редакції податкового законодавства України, суд доходить висновку, що позивачем дотримано умови, які надають підстави платнику податку у 2022 році не враховувати належні йому об`єкти нерухомого майна у складі об`єктів оподаткування по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, а саме:

1) позивач як власник таких об`єктів має статус сільськогосподарського товаровиробника;

2) такі будівлі та споруди належать до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) ДК 018-2000;

3) такі об`єкти не надані власником в оренду, лізинг, позичку.

Суд зауважує, що сама лише та обставина, що позивач не здійснює такого виду сільськогосподарської діяльності як птахівництво, а займається вирощуванням зернових культур та допоміжною діяльністю в рослинництві, не дає підстав для незастосування приписів підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України щодо таких об`єктів нежитлової нерухомості як "курятники", позаяк здійснювані позивачем види діяльності є сільськогосподарською діяльністю, він є сільськогосподарським товаровиробником, а спірні об`єкти є будівлями сільськогосподарського призначення. При цьому, суд погоджується з доводами позивача, що такі сільськогосподарські будівлі як "курятники" можуть використовуватися не лише для вирощування птиці, а й в інших господарських потребах при вирощуванні та зберіганні сільськогосподарської продукції.

Щодо доводів відповідача про неподання позивачем по таких об`єктах нерухомого майна форми 20-ОПП "Відомості про об`єкти оподаткування" суд зазначає, що відповідні обставини можуть оцінюватися в контексті дотримання платником податків податкової дисципліни та своєчасного подання податкової звітності, однак вони не можуть слугувати підставою для висновку про незастосування підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Суд також звертає увагу на те, що встановлена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати, яка стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників, направлена на створення сприятливих умов для ведення відповідної діяльності, її стимулювання та досягнення збалансованого податкового навантаження.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В ході судового розгляду справі відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив належними й допустимими доказами правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень. Натомість доводи позивача ґрунтуються на нормах чинного законодавства та відповідають матеріалам судової справи.

Проаналізувавши наведені сторонами доводи та аргументи та оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що всі податкові повідомлення-рішення про визначення позивачу грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік не відповідають критеріям обґрунтованості та розсудливості та порушують законні інтереси платника податків, які підлягають до судового захисту шляхом визнання протиправними та скасування таких рішень контролюючого органу. Отже позов слід задовольнити повністю.

Враховуючи результати судового розгляду справи, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору суд присуджує на користь позивача відповідно до частини першої статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 15.02.2024 № 0-1710-UA0045841, № 0-1710-UA0045841, № 0-1710-UA0045841, № 0-1710-UA0045841, № 0-1710-UA0045841.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 7171,97 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 12 серпня 2024 року

Суддя Н.О. Дорошенко