Справа № 240/7139/24
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2024-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року м. Житомир

справа № 240/7139/24

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасуавння рішення, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 07.03.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу, період роботи в колгоспі ім. Ватутіна с.Симони з 01.01.1987 по 20.02.1989; період роботи з 15.04.1991 по 28.03.1994 в колгоспі ім.Ватутіна і приватно-колективній Агрофірмі "Твердь" с.Симони та призначити з 28.02.2024 (дня подання заяви) пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, яка працювала та проживала на території радіоактивного забруднення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернулася до органу Пенсійного фонду України із відповідною заявою про призначення пенсії за віком на умовах, визначених Законом України "Про загальнобов"язкове державне пенсійне страхування" зі зниженням пенсійного віку згідно зі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Однак, згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 07 березня 2024 року їй відмовлено у призначенні пенсії у зв"язку з відсутністю необхідного страхового стажу, внаслідок відмови зарахувати період роботи позивача в колгоспі ім. Ватутіна с. Симони з 01.01.1987 по 20.02.1989; період роботи з 15.04.1991 по 28.03.1994 в колгоспі ім. Ватутіна і приватно-колективній Агрофірмі "Твердь".

Позивач зазначає, що вказаний період роботи підтверджується належними та допустимими доказами, а саме, записами у трудовій книжці та архівними довідками.

Вважаючи, що має право на зарахування вказаного стажу та призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№27762/24).

Зазначає, що позивачу було правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки згідно з поданими документами страховий стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії за віком, оскільки не зараховано до страхового стажу зокрема, періоди:

- в колгоспі ім. Ватутіна с.Симони з 01.01.1987 по 20.02.1989, оскільки дата народження 15.11.1968 не відповідає паспортним даним, де зазначено 15.12.1968, а також особу прийнято в колгосп ім.Ватутіна, звільнення, прийнятий мінімум трудової участі в громадському господарстві та виконання річного мінімуму засвідчено печаткою підприємства створеного 22.02.1992;

- з 15.04.1991 по 28.03.1994 в колгоспі ім. Ватутіна та приватно-колективній Агрофірмі "Твердь", оскільки прийнятий мінімум трудової участі в громадському господарстві та виконання річного мінімуму за період роботи в колгоспі засвідчено печаткою ПСП «Агрофірма» «Симони» відсутнє звільнення з колгоспу ім.Ватутіна та прийняття в Приватно-колективну агрофірму «Твердь».

Крім того вказує, що період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не дає право на пенсію зі зниженням пенсійного віку, оскільки становить 3 роки 26 днів.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надіслало до суду відзив на позовну заяву (за вх.№26188/24), у якому також вказує про правомірність відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, з аналогічних підстав, зазначених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , має посвідчення серії НОМЕР_1 , громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) (дублікат), видане Житомирською обласною державною адміністрацією від 01.02.2012.

Згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки №59 від 22.02.2024, виданої Симонівським старостинським округом Ємільчинської селищної ради, ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає в с.Симони з 26.04.1986 по 15.11.1986; з 04.03.1987 по 15.11.1988; з 09.03.1992 по даний час (дата видачі довідки 22.02.2024).

28.02.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області та 07 березня 2024 року прийнято рішення №04 про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв"язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

В зазначеному рішенні вказано, що страховий стаж роботи заявниці на день звернення складає 24 роки 5 місяців 16 днів.

Також зазначено, що не зараховано до страхового стажу періоди роботи, зокрема:

- в колгоспі ім. Ватутіна с. Симони з 01.01.1987 по 20.02.1989, оскільки дата народження 15.11.1968 не відповідає паспортним даним, де зазначено 15.12.1968, а також особу прийнято в колгосп ім.Ватутіна, звільнення прийнятий мінімум трудової участі в громадському господарстві та виконання річного мінімуму засвідчено печаткою підприємства створеного 22.02.1992;

- з 15.04.1991 по 28.03.1994 в колгоспі ім. Ватутіна та приватно-колективній Агрофірмі "Твердь", оскільки прийнятий мінімум трудової участі в громадському господарстві та виконання річного мінімуму за період роботи в колгоспі засвідчено печаткою ПСП «Агрофірма» «Симони», відсутнє звільнення з колгоспу ім.Ватутіна та прийняття в Приватно-колективну агрофірму «Твердь».

Також вказано, що період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 становить 3 роки 26 днів, що не дає право на пенсію зі зниженням пенсійного віку.

Листом від 14.03.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивачу про відмову в призначенні їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з тих підстав, що недостатньо необхідного страхового стажу та періоду проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII (далі - Закон №796-XII) пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Положеннями ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII визначено умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом №796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до абз. 1 ст.55 Закону №796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абз.5 п.2 ст.55 Закону №796-XII встановлено, зокрема, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

Із аналізу наведеної правової норми встановлено, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 4 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 у справі №565/1829/17 та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" від 23.07.1991 №106 с.Симони, яке відносилося до зони посиленого радіоекологічного контролю.

При цьому, суд звертає увагу, що право на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ при досягненні 55-річного віку позивач обґрунтовує тим, з 26.04.1986 по 01.01.1993 проживала та постійно працювала більше чотирьох років в м.Симони Звягельський (Ємільчинський) район Житомирська область, та має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Відповідно до довідки №59 від 22.02.2024, виданої Симонівським старостинським округом Ємільчинської селищної ради, ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає в с.Симони з 26.04.1986 по 15.11.1986; з 04.03.1987 по 15.11.1988; з 09.03.1992 по даний час (дата видачі довідки 22.02.2024).

Вказаний період проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993, загалом 3 роки 26 днів та зараховано відповідачами до пільгового періоду проживання в зоні радіоактивного забруднення.

Водночас, відмовляючи у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідачі вказують про незарахування до страхового стажу, та як наслідок до періоду роботи в зоні посиленого радіологічного контролю позивача, періоди:

- в колгоспі ім. Ватутіна с. Симони з 01.01.1987 по 20.02.1989, оскільки дата народження 15.11.1968 не відповідає паспортним даним, де зазначено 15.12.1968, а також особу прийнято в колгосп ім.Ватутіна, звільнення прийнятий мінімум трудової участі в громадському господарстві та виконання річного мінімуму засвідчено печаткою підприємства створеного 22.02.1992;

- в колгоспі ім. Ватутіна з 15.04.1991 по 28.03.1994 та приватно-колективній Агрофірмі "Твердь", оскільки прийнятий мінімум трудової участі в громадському господарстві та виконання річного мінімуму за період роботи в колгоспі засвідчено печаткою ПСП «Агрофірма» «Симони», відсутнє звільнення з колгоспу ім.Ватутіна та прийняття в Приватно-колективну агрофірму «Твердь».

Суд враховує, що також обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах за статтею 55 Закону №796-XII є наявність у особи відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Таким чином, на момент досягнення необхідного віку, а саме станом на 2023 рік, страховий стаж позивача повинен становити не менше 30 років, а з урахуванням зменшення на 5 років, страховий стаж повинен становити не менше 25 років.

Відповідач у спірному рішенні вказав, що страховий стаж позивача становить 24 роки 05 місяців 16 днів

Щодо підстав незарахування позивачу періодів роботи в ім. Ватутіна с. Симони з 01.01.1987 по 20.02.1989 і в колгоспі ім. Ватутіна з 15.04.1991 по 28.03.1994 та приватно-колективній Агрофірмі "Твердь", суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 24 Закон №1058-ІV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із ч.2 ст.24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 56 Закону України №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені норми свідчать про те, що єдиною підставою для врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 затверджено Основні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників (Основні положення), згідно з пунктом 1 яких трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність члена колгоспу.

Відповідно до пунктів 5, 6 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників до трудової книжки колгоспника заносились, зокрема, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання), відомості про нагородження та заохочення, переведення на іншу роботу, припинення роботи.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Пунктом 13 Основних положень передбачено, що відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до записів у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_3 від 01.02.1987 ОСОБА_2 в період з 01.01.1987 по 20.02.1989 прийнята на роботу в колгосп імені ОСОБА_3 .

В свою чергу, відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_4 , позивач з 15.04.1991 прийнята в члени колгоспу імені ОСОБА_3 та 28.03.1994 звільнена з членів агрофірми «Твердь».

Вказані записи внесені уповноваженою особою, про що свідчить підпис та печатки, містять посилання на дату на номер наказу, що слугували підставою вчинення запису про прийняття та звільнення.

Також у трудовій книжці колгоспника та трудовій книжці позивача наявні записи про встановлений мінімум вихододнів, як і про відпрацьовані дні, що співставляється з інформацією про отриману заробітну плату вказану у архівних довідках №23, №24 від 16.01.2024 виданих Комунальною установою «Трудовий архів» та №26 від 12.03.2024 виданої архівним відділом Звягельської районної державної адміністрації.

Однак вказані архівні довідки відповідачами не враховані, оскільки в них не міститься по батькові працівника та вказано неповне ім"я.

Однак суд вказує, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсії за віком.

У постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17 зазначив, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи.

Крім того, необґрунтованими є доводи органів пенсійного фонду, щодо неналежності засвідчення запису про мінімум трудової участі в трудовій книжці колгоспника (період з 01.01.1987 по 20.02.1989) печаткою підприємства «Твердь» та засвідчення у трудовій книжці позивача запис про мінімум трудової участі (період з 15.04.1991 по 28.03.1994) печаткою ПСП «Агрофірма «Симони».

Суд зазначає, що у трудовій книжці колгоспника на 18-19 сторінці міститься запис: «Рішенням загальних зборів від 22.02.1992 колгосп ім.Ватутіна самоліквідований на його базі утворена приватно-колективна агрофірма «Твердь»».

Окрім того, відповідно до довідки №24 від 22.03.2024, виданої приватно-сільськогосподарським підприємством «Симони», вказано, що ОСОБА_1 (прізвище на час роботи ОСОБА_4 ) проживала та працювала в колгоспі ім.Ватутіна, на посаді телятниці, в період з 01.01.1987 по 20.02.1989, з 15.04.1991 була прийнята на посаду доярки колгоспу ім.Ватутіна та звільнена 28.03.1994 з членів Агрофірми «Твердь» (колгосп ім.Ватутіна був ліквідований і створена Агрофірма «Твердь» (протокол №1 від 22.02.1992).

Також у вказаній довідці зазначено, що дане господарство знаходиться за адресою: Житомирська область, Ємільчинський район, с.Симон. Населений пункт відноситься 4 категорії постраждалих від Чорнобильської катастрофи.

З огляду на викладене, вказаними доказами підтверджується наявні правові підстави для зарахування, як до періоду роботи в зоні посиленого радіологічного контролю, так і до стажу позивача, періоду роботи з 01.01.1987 по 20.02.1989 та з 15.04.1991 по 28.03.1994 в колгоспі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №04 від 07.03.2024 про відмову у призначенні пенсії позивачу є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо похідних позовних вимог про зобов`язання територіального органу Пенсійного фонду України призначити позивачу пенсію, суд зазначає наступне.

В межах розгляду справи судом встановлено, що 24 роки 05 місяців 16 днів - страхового стажу позивача, який зарахований органом Пенсійного фонду, та понад 5 років (з 01.01.1987 по 20.02.1989 та з 15.04.1991 по 28.03.1994) - встановлений за результатами розгляду справи.

Крім того період постійного проживання та роботи в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 за результатами розгляду справи становить понад 4 роки (3 роки 26 днів врахований органом Пенсійного фонду + вищевказаний період трудової діяльності, що зарахований судом до страхового стажу позивача та з вирахуванням, вже врахованого відповідачами періоду проживання (довідка №59 від 22.02.2024), зокрема врахуванню до періоду роботи в зоні підлягають періоди: з 01.01.1987 по 03.03.1987, з 16.11.1988 по 20.02.1989 та з 15.04.1991 по 08.03.1992, загалом понад 14 місяців).

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом.

З метою належного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати суб`єкта владних повноважень - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, який уповноважений вчиняти дії, спрямовані на відновлення порушених прав позивача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи в колгоспі з 01.01.1987 по 20.02.1989 та з 15.04.1991 по 28.03.1994 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на п"ять років відповідно до ч.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Щодо часу з якого слід призначити позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За таких обставин, враховуючи дату звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком - 28.02.2024, дату народження позивача 15.12.1968, суд вважає, що така пенсія повинна бути призначена з 28.02.2024.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те що, відповідачами не надано суду доказів на підтвердження правомірності своєї відмови, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

У силу приписів ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ідн. номер НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича, буд.7, м.Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н,10003, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул.Смілянська, 23, м.Черкаси, 18000, ) про визнання протиправним та скасуавння рішення, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №04 від 07.03.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1987 по 20.02.1989 та з 15.04.1991 по 28.03.1994 та призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на п"ять років відповідно до ч.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 28.02.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605 (шістсот п"ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605 (шістсот п"ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 09 серпня 2024 року.

Суддя А.В. Горовенко