Справа № 377/409/24
Суддя: Малишенко Т. О.
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/409/24

Провадження №2-а/377/9/24

13 серпня 2024 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Малишенко Т. О., за участю секретаря судового засідання Присяжного В.В., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі за правилами спрощеного письмового позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Пономаренко Олени Валентинівни до ІНФОРМАЦІЯ_1 - про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До суду 29.05.2024 року надійшов адміністративний позов, в якому представник позивача адвокат Пономаренко О.В. просила суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення №432 від 30.04.2024 року, винесену відносно позивача за ч. 2 ст. 210 КУпАП; справу про адміністративне правопорушення закрити; судові витрати у виді судового збору та витрат на правову допомогу покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 30 квітня 2024 року на ОСОБА_1 , було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП та винесено постанову №432 від 30.04.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210 КУпАП. Позивач не згоден з протоколом про адміністративне правопорушення та вважає, що постанова про притягнення його до відповідальності та накладення штрафу є такою, що винесена з порушенням вимог законодавства.

Відповідно до оскаржуваної постанови, посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено те, що громадянин ОСОБА_1 , порушив правила військового обліку тим, що не звіряв власні персональні дані з обліковими даними, які повинен завіряти не рідше одного разу на п`ять років, що є порушенням вимог пп.10 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженою Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року), вчинене в особливий період.

Аналогічний зміст правопорушення викладено в протоколі про адміністративне правопорушення №23, складеному начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі зазначається суть вчиненого правопорушення. Звертає увагу, що в оскаржуваній постанові зазначено про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП. При цьому норма ч. 2 ст. 210 КУпАП звучить наступним чином: «Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню».

Однак в фабулі правопорушення, зазначеному у спірній постанові зазначено зовсім іншу кваліфікуючу ознаку правопорушення. Про повторність не зазначено жодного слова. Більш того, в протоколі №23 вказано, що особа не був підданий адміністративному стягненню. Тобто, фабула правопорушення не відповідає застосованій мірі покарання. Так само вказані протиріччя унеможливлюють однозначне тлумачення суті правопорушення.

Як вбачається зі змісту ст.ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх, у тому числі, і судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Фабулу правопорушення слід викладати так, щоб було зрозуміло, які конкретно дії правопорушника містять склад адміністративного правопорушення.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

ОСОБА_1 працює в ДСП «Чорнобильська АЕС», на посаді майстер з ремонту. За термінами звіряння власних персональних даних з обліковими даними слідкує. В черговий раз за розпорядженням, виданим роботодавцем, ОСОБА_1 направився до ІНФОРМАЦІЯ_3 для звіряння персональних даних 30 квітня 2024 року. Саме під час чергового візиту, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було повідомлено про начебто наявність в діях позивача правопорушення.

Під час складення протоколу ОСОБА_1 повідомляв, що останній раз звіряв дані в центрі комплектування та соціальної підтримки в 2020 році.

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 , підполковник ОСОБА_3 , на момент складання протоколу, не перевірив цю інформацію, а коли ОСОБА_1 намагався пояснити та довести те, що терміни не пропущені та в його діях не вбачається складу адміністративного правопорушення, його пояснення були не вислухані та не взяті до уваги.

На момент написання протоколу №23 про адміністративні правопорушення, щодо ОСОБА_1 , йому повідомили, що у них не збереглись персональні дані щодо нього та його звірки даних. Та через це його буде притягнуто до адміністративної відповідальності.

При цьому вчинення адміністративного правопорушення спростовується наступними доказами. 10.03.2020 року ОСОБА_1 було виписано повістку №3452 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 12.03.2020 року. При цьому вказана повістка містить відмітку про прибуття особи 12.03.2020 року о 08.30 год та вибуття 12.03.2020 року о 17.00 год. із ІНФОРМАЦІЯ_6 , Саме тоді останній раз ОСОБА_1 звіряв персональні дані.

При цьому втрата державними структурами документів та даних не може мати негативних наслідків для особи та бути підставою для притягнення особи до відповідальності.

Тобто на момент складання протоколу за ч. 2 ст. 210 КУпАП та винесення спірної постанови, встановлений законодавством термін для звіряння персональних даних ще не сплив. Тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, зазначеного в протоколі та постанові від 30.04.2024 року.

Більш того, в протоколі та постанові навіть не зазначено коли за даними ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 останній раз звіряв персональні дані, щоб встановити чи дійсно він допустив правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Протокол про адміністративне правопорушення було складено в ІНФОРМАЦІЯ_8 30.04.2024 року (час не зазначено). Так само у протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться о 09.45 год. 30 квітня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначає, що і складення протоколу і винесення постанови відбувалося одночасно. Тобто, посадові особи відповідача не дотрималися вимог законодавства щодо завчасного повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення, чим порушили вимоги чинного законодавства та права позивача.

При цьому такі порушення з боку посадових осіб відповідача позбавили ОСОБА_1 не тільки права на правову допомогу, а й можливості надати докази.

Більш того, зауважує, що спірна постанова винесена, згідно її даних, начальником ІНФОРМАЦІЯ_9 полковником ОСОБА_4 . В той же час, всі дії 30.04.2024 року відбувалися в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 у АДРЕСА_1 . Складали постанову ті ж самі особи, що й виписували протокол. Більш того, посадові особи саме ІНФОРМАЦІЯ_7 давали підписати ОСОБА_1 не підписану жодною посадовою особою постанову. Тобто, відомості, викладені у постанові не відповідають дійсності навіть з тих підстав, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 не був присутній 30.04.2024 року у м. Славутич на розгляді матеріалів та звичайно ж їх не розглядав.

Вказане означає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210 КУпАП.

Ухвалою судді від 03.06.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного письмового позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Позивач ОСОБА_1 отримав ухвалу суду від 03.06.2024 року про відкриття провадження 15.06.2024 року, що підтверджено зворотним поштовим повідомленням.

Відповідачу ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено рекомендованим листом ухвалу суду від 03.06.2024 року про відкриття провадження та позовну заяву на їх юридичну адресу, які отримані відповідачем 11.06.2024 року (за довіренісню Шилов), що підтверджено зворотним поштовим повідомленням.

Суд надав відповідачу достатньо часу, проте станом на 13.08.2024 року відзиву, пояснень від відповідача до суду не надходило.

Клопотань від жодної із сторін про надання часу чи про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 30 квітня 2024 року на ОСОБА_1 , було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП начальником ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_3 та винесено постанову №432 від 30.04.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210 КУпАП начальником ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_4 в м.Славуитич.

З копії постанови від 30.04.2024 року вбачається, що її копію направлено поштою 09.05.2024 року за вих. № 2292.

Не погодившись з постановою від 30.04.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Крім того з ч. 1 ст. 5 КАС України випливає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист в тому числі і шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 30 квітня 2024 року відносно позивача винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_4 , постанова про адміністративне правопорушення за №432, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у сумі 850,00 гривень.

Так, зі змісту цієї оскаржуваної позивачем постанови вбачається, що 30 квітня 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 порушив правила військового обліку тим, що не звіряв власні персональні дані з обліковими даними, які повинен звіряти не рідше одного разу на п`ять років, що є порушенням вимог пп. 10 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №1487 від 30.12.2022 року), вчинене в особливий період.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, відповідно до ст. 210 КУпАП - порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період, тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 72 КАС України зазначає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зокрема повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту ст. ст. 245, 248 КУпАП випливає, що одним із основних завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є об`єктивне з`ясування обставин справи, рівність всіх громадян перед законом і органом, що розглядає справу.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що в Україні діє презумпція невинуватості, коли особа вважається невинуватою у вчиненні будь-якого правопорушення, доки її вину не буде доведено в установленому Законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 7 ЗУ «Про державний єдиний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» вказує на те, що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: прізвище; власне ім`я (усі власні імена); по батькові (за наявності); дата народження; місце народження; стать; місце проживання та місце перебування; відомості про батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників та інших представників (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження); відомості про сімейний стан особи та членів її сім`ї (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), а також дітей); реквізити паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон (серія, номер, дата видачі, орган, що видав, строк дії); відомості про громадянство; відомості про документи, що підтверджують смерть особи або визнання особи померлою чи безвісно відсутньою; відомості щодо визнання особи недієздатною (поновлення дієздатності); відомості про зайнятість (код підприємства, місце роботи, посада); реєстраційний номер облікової картки платника податків; відцифрований образ обличчя особи; відомості про дату виїзду за межі України та дату повернення на територію України; відомості про освіту та спеціальність; відомості про стан здоров`я (у тому числі про встановлення, зміну групи інвалідності), що збираються з метою визначення придатності для виконання військового обов`язку; відомості про притягнення до кримінальної відповідальності (повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення); відомості про розгляд судом кримінальної справи, вирок, що набрав законної сили; відомості про наявність (відсутність) судимості; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності); відцифрований образ обличчя особи (за наявності).

Згідно вимог Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток №2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №1487 від 30.12.2022 року):

Підпункт 10 п. 1 - призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 16.05.2024 року позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 11.03.2024 року по теперішній час.

При цьому судом встановлено, що позивач раніше був зареєстрований з 30.03.2002 року за адресою: Дніпровський 8/39 та знятий з реєстрації за вказаною адресою 15.07.2003 року. За адресою Ризький 4/9 з 15.07.2003 року по 02.09.2008 року. За адресою Каштановий проїзд 6/6, кім. «АЛМ» з 02.09.2008 року по 11.03.2024 року.

Як вже зазначалося вище, в провину позивача, відповідачем, при винесенні постанови за ч. 2 ст. 210 КУпАП ставиться порушення пп. 10 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток №2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №1487 від 30.12.2022 року. Зазначена постанова №1487 набрала чинності 05.01.2023 року. Оскаржувана позивачем постанова винесена відповідачем 30.04.204 року, тобто під час дії вказаного нормативного акту. Таким чином позивач, згідно вимог цих підпунктів повинен був особисто повідомити в семиденний строк органам, в яких він перебуває на військовому обліку, тобто відповідача, про зміну персональних даних, зазначених у ст. 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а саме - місця проживання (пп. 8 п. 1).

Крім того, позивач дійсно повинен звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (пп.10 п.1). З урахуванням дати набрання чинності Постанови КМУ за №1487 від 30.12.2022 року - 05.01.2023 року - п`ятирічний строк для звірки персональних даних ще не сплинув.

Погоджується суд і з доводами представника позивача про те, що ОСОБА_1 належним чином не повідомлявся про розгляд та останньому не вручено копію постанови від 30.04.24 року № 432. Яка отримана позивачем 14.05.2024 року.

Так, згідно вимог ст. 235 КУпАП - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно ст. 254 КУпАП - про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Стаття 256 КУпАП зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 2 ст. 210 КУпАП було складено 30.04.2024 року та повідомлено що 30.04.2024 року о 09.год. 45 хв. відбудеться розгляд справи.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (ст. 277-1 КУпАП).

Таким чином, аналізуючи вищенаведені правові положення, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП слід було розпочинати зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення і вручити їй копію такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повинна була бути повідомлена не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. У процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право користуватися правами передбаченими ст. 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. При цьому обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі за №676/752/17, від 21.03.2019 року у справі за №489/1004/17, від 30.01.2020 року у справі за №308/12552/16-а.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Оскільки наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі за №522/20755/16-а, від 30.09.2019 року у справі за №591/2794/17, від 06.02.2020 року у справі за №05/7145/16-а, від 21.05.2020 року у справі за №286/4145/15-а, від 3103.2021 року у справі за №676/752/17 та від 25.05.2022 року у справі за №465/5145/16-а.

Судом встановлено, що позивача, всупереч вимогам чинного законодавства, не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, чим позбавлено останнього прав, гарантованих Конституцією України та ст. 268 КУпАП. Суд при цьому зазначає, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо. Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим. Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України - за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний зокрема має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що відповідач не виконав вимог ч. 2 ст. 77 КАС України та не довів правомірності прийнятого ним рішення відносно позивача, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 КАС України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Позивачем був сплачений судовий збір в сумі 605,60 грн., що підтверджується квитанцією від 21.05.2024 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року в справі за №543/775/17 зазначає, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ України «Про судовий збір» - у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028х0,2 = 605,60 грн.).

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення №432 від 30.04.2024 року, винесену відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210 КУпАП якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 гривень, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено 13.08.2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: Пономаренко Олена Валентинівна, РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_13 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

Суддя Т. О. Малишенко