Справа № 280/9335/23
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 серпня 2024 року Справа № 280/9335/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Прудивуса О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Хижняк М.О.,

позивача: ОСОБА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області 28.11.1995,

представника відповідача: Доскача В.В., Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Запорізької міської ради, паспорт № НОМЕР_3, виданий 27.05.2021, орган що видав: 2318

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 )

до: Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради (, 69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, буд. 3)

про: визнання протиправними та скасування рішень суб`єкта владних повноважень, визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

06.11.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 29.09.2023, зафіксоване у повідомленні № 619, та зобов`язати відповідача поновити позивачу з 01.09.2023 виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 5 172,60 грн.;

- визнати протиправними дії відповідача щодо повернення раніше виплаченої позивачу під час воєнного стану суми державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 5 172,60 грн., а також зобов`язати відповідача припинити такі дії та, відповідно, повернути стягнуті кошти;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 29.09.2023, зафіксоване у повідомленні № 620, та зобов`язати відповідача поновити позивачу з 01.09.2023 виплату державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3 255,34 грн.;

- визнати протиправними дії відповідача щодо повернення раніше виплаченої позивачу під час воєнного стану суми державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3 255,34 грн. шляхом списання коштів з банківського рахунку, а також зобов`язати відповідача припинити такі дії та, відповідно, повернути стягнуті кошти;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 70 000,00 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона з 01.05.2022 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради як отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 5 172,60 грн. та державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3 255,34 грн. Однак, у вересні 2023 року відповідач припинив нарахування та виплату позивачу зазначених вище видів державної соціальної допомоги.

На думку позивача, оскаржувані рішення відповідача від 29.09.2023 у формі повідомлень № 619 та № 620, є протиправними, оскільки відповідно до Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 250, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися події або дії, що мають значення для припинення чи перерахунку та унеможливлюють виплату державної соціальної допомоги. Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 214 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги та пільг на період введення воєнного стану» встановлено, що на період введення воєнного стану у разі, коли отримувачі державної соціальної допомоги у період введення воєнного стану подають заяву з необхідними документами та/або відомостями для проведення перерахунку державної соціальної допомоги, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад визначають право на отримання такої допомоги і проводять розрахунок її розміру.

Позивач зауважила, що нею відповідачу не подавалась заява щодо проведення перерахунку обсягу державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям. Крім того, як зазначає позивач, у її соціальному та матеріальному становищі змін не відбулось. У свою чергу, раніше отримувані позивачем види державної соціальної допомоги були єдиним джерелом її існування та існування малолітніх доньок, одна з яких має інвалідність. Додатково позивач зазначила, що відповідач своїми протиправними діями завдав їй моральну шкоду у розмірі 70 000,00 грн., яка полягає у душевних стражданнях, психологічному напруженні, розчаруванні, остраху за фінансову можливість існування з дітьми у майбутньому. З огляду на викладені обставини у їх сукупності, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 07.11.2023 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачем було усунуто недоліки позовної заяви у встановлений строк.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.11.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

30.11.2023 судом отримано відзив на позовну заяву (вх. № 53414 від 30.11.2023), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради як отримувач декількох видів державних соціальних допомог, а саме: 1) допомоги при народженні дитини на ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 1 720,00 грн. щомісячно; 2) допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю на дитину ОСОБА_3 у розмірі 1 465,10 грн. щомісячно; 3) надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю ОСОБА_3 у розмірі 4 544,00 грн. щомісячно; 4) допомоги одиноким матерям у розмірі 3 053,34 грн. щомісячно; 5) допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 4 856,45 грн. щомісячно. Виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям і державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям була продовжена на період введення воєнного стану до моменту подання нової заяви згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 214 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги та пільг на період введення воєнного стану».

Також відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач 22.09.2023 звернулась до відповідача з заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, а також подала декларацію про доходи та майновий стан з метою призначення їй державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям. Згідно з декларацію про доходи та майновий стан позивача середньомісячний дохід її сім`ї становить 6 275,89 грн., натомість рівень забезпечення прожиткового мінімуму склав 7 115,00 грн. Отже, оскільки різниця між прожитковим мінімуму для сім`ї та середньомісячним сукупним доходом сім`ї позивача склала 839,11 грн. (7 115,00 грн. - 6 275,89 грн. = 839,11 грн.), відповідач 29.09.2023 прийняв рішення про призначення позивачу державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у відповідному розмірі (839,11 грн.) щомісячно.

Стосовно державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям відповідач у відзиві на позовну заяву зауважив, що така допомога надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Так, прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01.01.2023 становить 2 272,00 грн., натомість середньомісячний дохід сім`ї позивача у розрахунку на одну особу за попередні шість місяців дорівнює 2 731,05 грн. За таких обставин відповідач вважає, що ним 29.09.2023 було правомірно прийнято рішення про відмову у призначенні державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям. Окремо відповідач зазначив, що необхідними підставами для стягнення моральної шкоди можуть слугувати лише протиправність діяння заподіювача шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправним діянням заподіювача, а також вина останнього в її заподіянні. На думку відповідача, оскільки факт порушення прав позивача у досліджуваній сфері правовідносин відсутній, вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 70 000,00 грн. є необґрунтованою. З огляду на викладені вище обставини у їх сукупності, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

29.12.2023 судом отримано відповідь на відзив (вх. № 58444 від 29.12.2023), в якій позивач зауважила, що наміром звернення 22.09.2023 до відповідача слугувало призначення відшкодування їй вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2019 № 68 «Деякі питання надання послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня». Уповноважена особа відповідача, як зазначає позивач, надала їй для заповнення паперовий бланк заяви «про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», в якій позивач рукописно вказала тільки вид відшкодування «муніципальна няня». Разом з такою заявою позивачем були надані відповідачу виключно документи, що стосувались укладення договору з муніципальною нянею. При цьому, позивачем на адресу відповідача не подавалась заява про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям, а також не долучались документи на підтвердження права на призначення відповідних соціальних виплат. Натомість, в наданих до суду відповідачем документах (заява про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, а також декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги), як стверджує позивач, підпис значиться не її, рукописний текст також виконаний сторонньою особою.

Також у відповіді на відзив позивач наголосила на тому, що відповідачем не заперечується факт виплати позивачу державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям строком понад шість місяців та продовження їх виплат на період дії воєнного стану відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 214 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги та пільг на період введення воєнного стану». Стосовно посилання відповідача на факт ознайомлення позивача під підпис з порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям позивач пояснила, що аркуш паперу зі змістом статті відповідного Порядку не може розцінюватись як її особисте звернення до відповідача із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення відповідачем положень Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» та Постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 214 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги та пільг на період введення воєнного стану».

Стосовно заявленої до стягнення суми коштів у розмірі 70 000,00 грн. завданої моральної шкоди позивач зазначила, що відповідач шляхом прийняття протиправних рішень від 29.09.2023 у формі повідомлень № 619 та № 620, позбавив її законного права на отримання зазначених вище видів державної соціальної допомоги у воєнний період. Вказані обставини спричиняють позивачу моральних страждань, безпосередньо впливають на її психологічний стан та, відповідно, на тривожність дітей. Для наступного розрахунку вказаних вище видів соціальної допомоги, як вказує позивач, можна звернутись до відповідача у травні 2024 року, коли в розрахунок доходу ввійде четвертий квартал 2023 року та перший квартал 2024 року. З огляду на викладені обставини, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

08.01.2024 судом отримано заперечення (вх. № 1012 від 08.01.2024), в яких відповідач зауважив, що достовірність ознайомлення позивача 22.09.2023 під підпис з Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям остання не заперечує. Крім того, допис «муніципальна няня» у заяві позивача про призначення усіх видів соціальної допомоги зроблений уповноваженою особою відповідача в присутності позивача і саме по причині оформлення звернення по трьом видам допомоги при відсутності у єдиному бланку цього виду соціальної допомоги. У свою чергу, позивач проставив лише підпис. Відповідач зауважив, що якби позивач зверталась до нього окремо за призначенням компенсації послуги «муніципальна няня», заповненню підлягав би інший бланк заяви, а саме бланк, сформований за допомогою програмного комплексу «Соціальна громада». За таких обставин, твердження позивача щодо неподання нею заяви про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної соціальної допомоги одиноким матерям, за позицією відповідача, не відповідає дійсності. Також у запереченнях відповідач додатково навів алгоритм розрахунку суми призначеної до виплати позивачу державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 839,11 грн. (з урахуванням утриманнь вказана сума становить 671,29 грн.).

Стосовно заявленої позивачем до стягнення суми моральної шкоди у розмірі 70 000,00 грн. відповідач у запереченнях пояснив, що вказана сума не є співмірною наданим у позовній заяві та відповіді на відзив доводам, а тому не відповідає засадам розумності і справедливості, враховуючи відсутність вини відповідача. Обґрунтовуючи відповідну правову позицію, відповідач послався на правовий висновок Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладений, зокрема у постанові від 24.03.2020 у справі № 818/607/17. З огляду на викладені вище обставини, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.01.2024, враховуючи складність спірних правовідносин та значення справи для сторін, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням та, відповідно, призначено підготовче засідання.

05.03.2024 суд своєю ухвалою задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та, відповідно, витребував у відповідача оригінали заяви позивача про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 22.09.2023 та декларації позивача про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги від 22.09.2023.

На виконання ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 05.03.2024 про витребування доказів відповідач у підготовчому засіданні 19.03.2024 надав оригінали заяви позивача про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 22.09.2023 та декларації позивача про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги від 22.09.2023.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.04.2024 призначено судову почеркознавчу експертизу та доручено її проведення експертам Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

За результатами проведення почеркознавчої експертизи по матеріалам даної адміністративної справи експерт Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз склав відповідний Висновок від 13.06.2024 № 305-24, який у подальшому надійшов до Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.07.2024 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 05.08.2024.

01.08.2024 відповідач подав до суду заяву про відхилення висновку експерта від 13.06.2024 № 305-24, в якій зауважив, що вказаний висновок суперечить іншим матеріалам справи та викликає сумніви в його правильності, у зв`язку з чим в комплексі з іншими доказами підлягає відхиленню. А відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 90 КАС України. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Так, у заяві про відхилення висновку експерта від 13.06.2024 № 305-24 відповідачем повторно було зауважено, що достовірність ознайомлення позивача 22.09.2023 під підпис з Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, тобто виплати, за якою, зі слів позивача, вона не зверталась, позивач не заперечує. Стосовно твердження позивача про те, що при її зверненні 22.09.2023 до відповідача з окреслених питань уповноваженою особою відповідача був наданий для заповнення паперовий бланк заяви «про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», де позивачем рукописно було зазначено тільки вид відшкодування «муніципальна няня» відповідач зауважив, що вказана дія була зроблена саме по причині оформлення звернення одразу по трьом видам допомоги при відсутності у єдиному бланку заяви цього виду допомоги.

У судовому засіданні 05.08.2024 позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. У свою чергу, представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві, запереченнях та додаткових поясненнях.

У судовому засіданні 05.08.2024 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу - орган місцевого самоврядування 01.03.2011.

Позивач з 01.05.2022 перебуває на обліку у відповідача як отримувач декількох видів державної соціальної допомоги.

Зокрема, повідомленням відповідача від 25.05.2022 № 2091 позивачу за її заявою було призначено на період з 01.05.2022 по 31.10.2022 державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у розмірі 4 856,45 грн. (т.1, а.с.8). Також, повідомленням відповідача від 25.05.2022 № 2092 позивачу за її заявою було призначено на період з 01.05.2022 по 31.10.2022 державну соціальну допомогу на дітей одиноким матерям у розмірі 3 053,34 грн. (т.1, а.с.8)

У липні 2022 року розмір отримуваних позивачем видів державної соціальної допомоги був перерахований та, відповідно, збільшений, а саме: державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям - до 5 172,60 грн., державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям - до 3 255,34 грн. Зазначене підтверджується наявними у матеріалах справи копіями розрахунків (т.1, а.с.48).

22.09.2023 позивач з метою призначення їй відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2019 № 68 «Деякі питання надання послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» (далі - Постанова КМУ від 30.01.2019 № 68) звернулась до відповідача.

Задля оформлення звернення про призначення відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» уповноваженою особою відповідача позивачу був наданий паперовий бланк заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, який потребував заповнення.

Позивач зауважила, що у вказаному бланку заяви нею рукописно було зазначено лише один вид соціальної допомоги, а саме відшкодування «муніципальна няня», а також долучено до неї документи, які безпосередньо стосувались укладення договору з муніципальною нянею.

Після опрацювання поданої позивачем 22.09.2023 заяви стосовно відшкодування їй вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» відповідач прийняв рішення від 28.09.2022 № б/н про призначення компенсації послуги «муніципальна няня», яким позивачу відповідно до Постанови КМУ від 30.01.2019 № 68 було призначено компенсацію послуги «муніципальна няня» на період з 01.09.2023 по 10.02.2024 включно у розмірі 6 700,00 грн. (т.1, а.с.45).

Крім того, 29.09.2023 відповідачем було прийнято два рішення, а саме:

1) рішення від 29.09.2023 № 619 про призначення позивачу державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 839,11 грн. щомісячно на період з 01.09.2023 по 29.02.2024. Сума вказаної соціальної допомоги була обрахована відповідачем згідно зі ст.183 Закону України від 21.11.1992 № 2811-XII «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі - Закон України від 21.11.1992 № 2811-XII) як різниця між нормативно встановленим прожитковим мінімумом для сім`ї (7 115,00 грн.) та середньомісячним сукупним доходом малозабезпеченої сім`ї позивача (6 275,89 грн.) (7 115,00 грн. - 6 275,89 грн. = 839,11 грн.) (т.1, а.с.43);

2) рішення від 29.09.2023 № 620 про відмову у призначенні позивачу державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, оскільки середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача з розрахунку на одну особу становить 2 731,05 грн. та є вищим за нормативно визначений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років (2 272,00 грн.) (т.1, а.с.44).

В якості підстави для прийняття оскаржуваних рішень від 29.09.2023 у формі повідомлення № 619 та від 29.09.2023 у формі повідомлення № 620 відповідач визначив подані 22.09.2023 позивачем документи, а саме: 1) повторну заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг (вх.№ 23003 від 22.09.2023) (т.1, а.с.46-47); 2) Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги (т.1, а.с.41-42).

Оцінюючи правомірність рішень відповідача від 29.09.2023 у формі повідомлень № 619 та № 620, а також наявність правових підстав для зобов`язання відповідача поновити позивачу з 01.09.2023 виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 5 172,60 грн. та державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3 255,34 грн., суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України від 01.06.2000 № 1768-III «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (далі - Закон України від 01.06.2000 № 1768-III) спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям і сприяння їх економічній самостійності.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України від 01.06.2000 № 1768-III, яка містить визначення термінів, вживаних у даному нормативно-правовому акті:

- державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї;

- малозабезпечена сім`я - це сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний дохід нижчий, ніж прожитковий мінімум для сім`ї.

- прожитковий мінімум для сім`ї - це визначена для кожної сім`ї залежно від її складу сума прожиткових мінімумів, розрахованих та затверджених відповідно до Закону України від 15.07.1999 № 966-XIV «Про прожитковий мінімум» (далі - Закон України від 15.07.1999 № 966-XIV) для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно зі ст. 3 Закону України від 01.06.2000 № 1768-III право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України.

За приписами ст. 5 Закону України від 01.06.2000 № 1768-III розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом.

До стабілізації економічного становища в Україні розмір державної соціальної допомоги визначається з урахуванням рівня забезпечення прожиткового мінімуму.

Рівень забезпечення прожиткового мінімуму встановлюється виходячи з можливостей Державного бюджету України і затверджується одночасно з прийняттям закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

У ст. 6 Закону України від 01.06.2000 № 1768-III законодавець визначив, що державна соціальна допомога призначається на шість місяців.

Умови призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, передбаченої Законом України від 01.06.2000 № 1768-III, перелік документів, необхідних для призначення такої допомоги, а також підстави для припинення її виплати визначає Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» (далі - Порядок № 250).

Відповідно до абз. 1-4 п. 7 Порядку № 250 розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та середньомісячним сукупним доходом малозабезпеченої сім`ї.

Розмір прожиткового мінімуму для сім`ї залежить від її складу і визначається як сума прожиткових мінімумів, розрахованих і затверджених відповідно до Закону України від 15.07.1999 № 966-XIV для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення.

До стабілізації економічного становища в Україні прожитковий мінімум для сім`ї та розмір державної соціальної допомоги визначається з урахуванням рівня забезпечення прожиткового мінімуму.

Рівень забезпечення прожиткового мінімуму встановлюється виходячи з можливостей державного бюджету і затверджується одночасно з прийняттям закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Слід зазначити, що Закон України від 21.11.1992 № 2811-XII відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України від 21.11.1992 № 2811-XII громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно зі ст. 3 Закону України від 21.11.1992 № 2811-XII призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми: 1) допомога у зв`язку з вагітністю та пологами; 2) допомога при народженні дитини, одноразова натуральна допомога «пакунок малюка»; 2-1) допомога при усиновленні дитини; 4) допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 5) допомога на дітей одиноким матерям; 5-1) допомога на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органу, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність.

За приписами ч. 1 ст. 18-2 Закону України від 21.11.1992 № 2811-XII допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідки про народження, виданої виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 18-2 Закону України від 21.11.1992 № 2811-XII допомога на дітей одиноким матерям призначається незалежно від одержання на дітей інших видів допомоги, передбачених цим Законом.

Для призначення, виплати та припинення виплати допомоги на дітей одиноким матерям додатково застосовуються умови призначення, виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 18-2 Закону України від 21.11.1992 № 2811-XII).

У ст. 18-3 Закону України від 21.11.1992 № 2811-XII законодавець визначив, що допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків призначається на кожну дитину.

Отже, вбачається, що право особи на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної допомоги одинокій матері безпосередньо залежить від її майнового стану.

Так, судом встановлено, що позивач з 01.05.2022 перебуває на обліку у відповідача. Зокрема, позивачу на період з 01.05.2022 по 31.10.2022 була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям у розмірі 4 856,45 грн. та державна соціальна допомога на дітей одиноким матерям у розмірі 3 053,34 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями повідомлень від 25.05.2022 № 2091 та від 25.05.2022 № 2092 (т.1, а.с.8). У липні 2022 року розмір отримуваних позивачем видів державної соціальної допомоги був збільшений, а саме: державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям - до 5 172,60 грн., державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям - до 3 255,34 грн. (т.1, а.с.48).

Також суд встановив, що з метою призначення відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» позивач 22.09.2023 звернулась до відповідача з заявою, примірний бланк якої був наданий їй уповноваженою особою останнього. Позивач у заявах по суті спору зауважила, що бланк вказаної заяви стосувався призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, однак позивач рукописно вказала у ньому лише один вид соціальної допомоги, а саме - відшкодування «муніципальна няня». Також позивачем відповідачу були надані документи, які безпосередньо стосувались укладення договору з муніципальною нянею.

29.09.2023 відповідачем було прийнято три рішення, а саме: 1) рішення від 29.09.2023 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 839,11 грн. щомісячно на період з 01.09.2023 по 29.02.2024 (т.1, а.с.43); 2) рішення від 29.09.2023 про відмову у призначенні позивачу державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям (т.1, а.с.44); 3) рішення від 28.09.2022 № б/н про призначення компенсації послуги «муніципальна няня» на період 01.09.2023 по 10.02.2024 включно відповідно до Постанови КМУ від 30.01.2019 № 68 (т.1, а.с.45).

Обґрунтовуючи доцільність прийняття вказаних рішень, відповідач у підготовчому засіданні та на стадії судового розгляду зауважив, що вона обумовлена фактом подання позивачем 22.09.2022 двох документів: 1) повторної заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг (вх.№ 23003 від 22.09.2023) (т.1, а.с.129-130); 2) декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги (т.1, а.с.131-132). Вказані документи мали наслідком перегляд попередньо прийнятих відповідачем у 2022 рішень про призначення позивачу видів та розмірів соціальної допомоги.

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що наріжним питанням, яке необхідно вирішити при розв`язанні даного публічно-правового спору, є, зокрема, з`ясування змісту та форми заяви, поданої 22.09.2022 позивачем на адресу відповідача з метою призначення відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня».

Так, цільова спрямованість заяви про призначення відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» не породжує у відповідача обов`язку переглядати види та розмір раніше призначених соціальних допомог. Натомість, комплексний характер відповідної заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг обумовлює необхідність такого перегляду з боку відповідача з метою визначення належних видів та розміру соціальної допомоги, компенсацій та пільг, що підлягають призначенню позивачу, виходячи з його майнового та матеріального стану.

З метою вирішення окресленого кола питань суд на стадії підготовчого провадження своєю ухвалою від 05.03.2024 витребував у відповідача оригінали заяви позивача про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 22.09.2023 та декларації позивача про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги від 22.09.2023.

На виконання ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 05.03.2024 про витребування доказів відповідач у підготовчому засіданні 19.03.2024 надав до суду оригінали заяви позивача про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 22.09.2023 та декларації позивача про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги від 22.09.2023 (а.с.129-132).

Оскільки позивач за результатами ознайомлення з витребуваними у відповідача документами заперечив автентичність її підпису, нею було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 03.04.2024 відповідне клопотання позивача задоволено, у зв`язку з чим призначено судову почеркознавчу експертизу та доручено її проведення експертам Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Зокрема, на вирішення судової почеркознавчої експертизи було поставлено таке питання: чи виконано підпис від імені позивача в оригіналах заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 22.09.2023 та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги від 22.09.2023 тією особою, від імені якої вони зазначені, чи іншою особою? (т.1, а.с.199-201).

За результатами проведення почеркознавчої експертизи по матеріалам даної адміністративної справи експерт Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз склав відповідний Висновок від 13.06.2024 № 305-24, який у подальшому надійшов до Запорізького окружного адміністративного суду (т.1, а.с.214-217).

Так, згідно з Висновком експерта від 13.06.2024 № 305-24 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по матеріалам адміністративної справи № 280/9335/23 підписи, здійснені від імені позивача в оригіналах заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 22.09.2023 та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги від 22.09.2023, виконані не позивачем, а іншою особою (т.1, а.с.216).

За приписами ч.ч.1-4 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 90 КАС України. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Суд зауважує, що за результатами ознайомлення з Висновком експерта від 13.06.2024 № 305-24 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по матеріалам адміністративної справи № 280/9335/23 відповідач подав до суду заяву про його відхилення (т.2, а.с.1-2). Між тим, викладені у ній доводи зводяться до того, що факт ознайомлення позивача з порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям є беззаперечним, а дії позивача по заповненню бланку заяви «про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг» свідчать про його звернення одразу по трьом видам державної соціальної допомоги.

Натомість, жодних сумнівів у правильності висновку експерта від 13.06.2024 № 305-24 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по матеріалам адміністративної справи № 280/9335/23, пов`язаних з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, позивач не висловив. Відповідачем також не наведені обставини, які б свідчили про істотне порушення експертом процесуальним норм, які регламентують порядок призначення і проведення судової почеркознавчої експертизи.

З огляду на викладені обставини, враховуючи, що заява про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 22.09.2023 та декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги від 22.09.2023, які слугували підставою для прийняття відповідачем рішення від 29.09.2023 у формі повідомлення № 619 та рішення від 29.09.2023 у формі повідомлення № 620, безпосередньо позивачем не подавались, суд вважає, що у відповідача були відсутні підстави для здійснення перерахунку розміру отримуваної позивачем державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 5 172,60 грн. на 839,11 грн., а також для скасування державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3 053,34 грн.

За таких обставин, суд оцінює рішення відповідача від 29.09.2023 у формі повідомлень № 619 та № 620 як протиправні. Належних та достатніх доказів зворотнього відповідачем не надано. Отже, позов у відповідній частині, підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для зобов`язання поновити позивачу виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 5 172,60 грн. та державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3 053,34 грн. з 01.09.2023, суд виходить із того, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

Отже, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки рішенням відповідача від 29.09.2023 у формі повідомлень № 619 та № 620, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких вона просить, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача поновити позивачу з 01.09.2023 виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 5 172,60 грн. та державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3 255,34 грн.. Відтак, позов у відповідній частині також підлягає задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними рішень відповідача від 29.09.2023 у формі повідомлень № 619 та № 620, а також про зобов`язання відповідача поновити позивачу з 01.09.2023 виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 5 172,60 грн. та державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3 255,34 грн., на переконання суду, є обґрунтованими, а відтак, в цій частині позов підлягає задоволенню.

Оцінюючи наявність правових підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо повернення раніше виплаченої позивачу під час воєнного стану суми державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 5 172,60 грн. та щодо повернення раніше виплаченої позивачу під час воєнного стану суми державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3 255,34 грн. шляхом списання коштів з банківського рахунку, а також зобов`язання відповідача припинити такі дії та, відповідно, повернути стягнуті кошти, суд виходить із такого.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у п. 62 постанови від 31.05.2021 в адміністративній справі № 420/7110/19 виснував про те, що обраний позивачем спосіб захисту повинен: а) відповідати змісту порушеного права (вимога повинна співвідноситися із обставинами порушення права чи законного інтересу); б) забезпечувати реальне поновлення прав у випадку задоволення позову (у результаті виконання рішення суду особа фактично повернеться в той стан, у якому перебувала до моменту порушення її права чи законного інтересу) (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 97357082).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово, зокрема у постановах від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 91901363), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 84153021) наголошувала на тому, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Обрання ж позивачем неналежного способу захисту своїх прав, за висновками Великої Палати Верховного Суду, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У досліджуваному аспекті суд виходить із того, що шляхом задоволення попередніх позовних вимог в частині визнання протиправними рішень відповідача від 29.09.2023 у формі повідомлень № 619 та № 620, а також про зобов`язання відповідача поновити позивачу з 01.09.2023 виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 5 172,60 грн. та державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3 255,34 грн. буде забезпечене реальне поновлення права позивача, оскільки остання за умови відновлення йому відповідачем з 01.09.2023 виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 5 172,60 грн. та державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3 255,34 грн. фактично повернеться в той матеріальний стан, у якому перебувала до моменту порушення її права на отримання відповідних видів державної соціальної допомоги.

Натомість, за умови визнання судом протиправними дій відповідача щодо повернення раніше виплаченої позивачу під час воєнного стану суми державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 5 172,60 грн. та щодо повернення раніше виплаченої позивачу під час воєнного стану суми державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3 255,34 грн. шляхом списання коштів з банківського рахунку, а також зобов`язання відповідача припинити такі дії та, відповідно, повернути стягнуті кошти, ефективність захисту прав та інтересів позивача, на переконання суду, не буде досягнута.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо повернення раніше виплаченої позивачу під час воєнного стану суми державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 5 172,60 грн. та щодо повернення раніше виплаченої позивачу під час воєнного стану суми державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3 255,34 грн. шляхом списання коштів з банківського рахунку, а також зобов`язання відповідача припинити такі дії та, відповідно, повернути стягнуті кошти, слід відмовити.

Оцінюючи наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 70 000,00 грн. завданої моральної шкоди, суд виходить із такого.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06.04.2023 у справі № 200/5144/20-а сформульовані загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 110064767).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - це емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У розвиток цих положень, у постановах від 27.11.2019 по справі № 750/6330/17 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 85964474) та від 31.07.2024 по справі № 120728770 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 120728770) Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень-відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем.

Поняття «моральна шкода» є оціночним, комплексним і таким, що потребує дослідження в кожному окремому випадку (№№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 85964474 та 120728770 відповідно).

Так, у даній справі не виникає сумніву в існуванні у позивача емоційного дискомфорту внаслідок прийняття відповідачем рішень від 29.09.2023 у формі повідомлень № 619 та № 620. Крім того, позивач довів факт виникнення у нього душевних страждань та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача по проведенню перерахунку розміру державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 5 172,60 грн. на 839,11 грн., а також по скасуванню державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3 053,34 грн.

Зокрема, в матеріалах справи наявні копії медичного висновку від 05.04.2023 № 172/4 про дитину-інваліда віком до 18 років (т.1, а.с.16), рахунку на оплату медичної путівки для дитини позивача ОСОБА_3 (т.1, а.с.17), договорів про забезпечення дитини реабілітаційними послугами від 31.03.2023 № 37573817/Р/23/1 (т.1., а.с.72-73) та від 31.10.2023 № 37573438/Р/23/241 (т.1, а.с.74-75). Вказані документи у своїй сукупності очевидно засвідчують, що у позивача наявна постійна потреба в належному медичному та функціональному забезпеченні своєї дитини ОСОБА_3 як особи з інвалідністю.

Натомість, шляхом прийняття оскаржуваних рішень від 29.09.2023 у формі повідомлень № 619 та № 620, відповідач протиправно позбавив позивача такої матеріальної можливості.

Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Поряд із цим, визначаючи належну і достатню до стягнення суму такої матеріальної шкоди, суд виходить із того, що право позивача на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 5 172,60 грн. та державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3 255,34 грн. буде забезпечене не з моменту набрання законної сили даним судовим рішенням, а з 01.09.2023.

Отже, враховуючи ретроактивний характер обраного судом способу захисту порушених прав та інтересів позивача у відповідній сфері правовідносин, суд вважає, що належною і достатньою до стягнення з відповідача на користь позивача сумою моральної шкоди є грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. Належних та достатніх доказів зворотнього позивачем не надано.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 70 000,00 грн. завданої моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме у зазначеній вище частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що позивач нормативно та документально, зокрема за допомогою висновку експерта від 13.06.2024 № 305-24 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по матеріалам адміністративної справи № 280/9335/23, обґрунтував протиправність оскаржуваних рішень відповідача від 29.09.2023 у формі повідомлень № 619 та № 620, а також наявність правових підстав для зобов`язання відповідача поновити позивачу з 01.09.2023 виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 5 172,60 грн. та державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3 255,34 грн. Також позивачем вмотивований факт заподіяння йому з боку відповідача моральної шкоди внаслідок прийняття вказаних вище протиправних рішень, розмір якої суд оцінив в 10 000,00 грн.

У свою чергу, відповідачем, на переконання суду, не надані до суду докази на спростування обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги. Зокрема, відповідачем не доведено, що позивач звертався до нього з заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 22.09.2023 та декларацією про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги від 22.09.2023, які слугували підставою для прийняття відповідачем рішень від 29.09.2023 у формі повідомлень № 619 та № 620.

За таких обставин суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, а саме у зазначеній вище частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання даної позовної заяви на підставі п. 9 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», підстави для присудження на користь позивача понесених судових витрат по сплаті судового збору відсутні.

Крім того, понесені позивачем у межах розгляду даної справи витрати, пов`язані з проведенням почеркознавчої експертизи, можуть бути розподілені шляхом ухвалення додаткового судового рішення за наявних для цього підстав.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 - 10, 14, 90, 139, 241 - 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради (, 69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, буд. 3) про визнання протиправними та скасування рішень суб`єкта владних повноважень, визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 29.09.2023 у формі повідомлення № 619, та зобов`язати Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради поновити ОСОБА_1 з 01.09.2023 виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 5 172,60 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 29.09.2023 у формі повідомлення № 620, та зобов`язати Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради поновити ОСОБА_1 з 01.09.2023 виплату державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 3 255,34 грн.

Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради (, 69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.) завданої моральної шкоди.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 9 серпня 2024 року.

Суддя О.В. Прудивус