Справа № 460/5671/24
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2024 року м. Рівне №460/5671/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доТериторіального управління Служби судової охорони у Рівненській області
про зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», у зв`язку з не нарахуванням та невиплатою додаткової винагороди в розмірі 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання всяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», починаючи з 24 лютого 2022 року;

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Рівненській області. Протиправність не нарахування та невиплати позивачеві додаткової щомісячної грошової винагороди згідно з ПКМУ від 28.02.2022 №168 було підтверджено рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 у справі № 460/21135/22, де суд зобов`язав Територіальне управління Служби судової охорони у Рівненській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" №168 від 28.02.2022, починаючи з 24 лютого 2022 року до зміни законодавства або правового статусу позивача. На думку позивача, оскільки його права на своєчасне отримання додаткової грошової винагороди у розмірі 30000,00 грн. щомісячно, починаючи з 24.02.2022 порушені, відповідно має право на отримання компенсації у зв`язку з втратою частини доходів, через порушення строків їх виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». З підстав наведених у позові, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції, що обов`язковою умовою здійснення компенсації є включення доходу до переліку тих, які підлягають компенсації, а також наявність факту його нарахування. В іншому випадку немає підстав для виплати компенсації. З наведених підстав, просило суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Рівненській області на посаді контролера ІІ категорії 2 відділення 2 взводу охорони 1 ПО.

Наказом Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області від 24.11.2022 №524о/с позивач звільнений з військової служби за пп.7 п. 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками служби судової охорони (за власним бажанням).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 у справі №460/21135/22 позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - Державна судова адміністрація України та Служба судової охорони, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" №168 від 28.02.2022. Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Рівненській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" №168 від 28.02.2022, починаючи з 24 лютого 2022 року до зміни законодавства або правового статусу позивача. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Згідно з відповіддю від 15.02.2024 Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області на звернення позивача повідомлено, що додаткова грошова винагорода не нарахована, носить тимчасовий характер, є компенсацією та не є видом грошового забезпечення, оскільки не віднесена до складових грошового забезпечення, а відтак не підпадає під визначення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Не погоджуючись із твердженнями відповідача, та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 161 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах (частина перша).

Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України (частина друга вказаної норми).

Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби (частина четверта статті 161 Закону № 1402-VIII).

Територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи (частина шоста); фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (частина сьома вказаної норми).

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Статтею 1 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (стаття 2 Закону № 2050-ІІІ).

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно із пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Зміст зазначених норм права дає підстави дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та виплата нарахованих доходів. Виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 16.04.2020 у справі №200/11292/19-а, від 24.01.2023 у справі №200/10176/19-а, від 20.04.2023 у справі №200/11746/19-а, від 18.05.2023 у справах №200/14129/19-а і №200/14127/19-а та від 07.06.2023 у справі №200/299/21-а.

З огляду на наведені норми законодавства та правові висновки Верховного Суду можна дійти висновку, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відтак, враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при нарахуванні та виплаті додаткової винагороди буде порушено відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Крім того, посилання ОСОБА_1 на правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 1540/3742/18, від 03.07.2018 у справі № 521/940/17 щодо обґрунтованості нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходу у зв`язку з не нарахуванням та невиплатою додаткової винагороди у розмірі 30000грн, - є безпідставними, оскільки у тих випадках грошові доходи, на які нараховувалася компенсація, були нараховані (перераховані) та виплачені.

Судом з`ясовано, що позивачу станом на дату звернення з позовною заявою та дату розгляду справи не було здійснено відповідачем ні нарахування, ні виплати додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», у зв`язку з не нарахуванням та невиплатою додаткової винагороди в розмірі 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання всяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», починаючи з 24 лютого 2022 року є передчасними.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем під час розгляду справи не було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи було спростовано відповідачем.

Оскільки позовні вимоги позивача щодо визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання здійснити нарахування та виплати компенсації спрямовані на майбутнє та є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ст. 139 КАС України, - відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 12 серпня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Територіальне управління Служби судової охорони у Рівненській області (вул. Симона Петлюри, буд. 10,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43162140)

Суддя С.М. Дуляницька