Справа № 461/4352/24
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 461/4352/24 пров. № А/857/18185/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В. Сеника Р.П.,

за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Шпакова Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2024 року у справі № 461/4352/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови,

суддя в 1-й інстанції Мироненко Л.Д.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 05 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Галицького районнго суду м.Львова з адміністративним позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (далі також відповідач) та просив скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення серії РАП № від 21 квітня 2024 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що постановою про накладання адміністративного стягнення серії РАП № до повідомлення серії ЛВ № 00610902 від 21.04.2024 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП. Позивач вказує, що жодного адміністративного правопорушення не вчиняв, а в період зазначений у постанові про адміністративне правопорушення він повернувся з лікарні зі своєю матір`ю ОСОБА_2 . ОСОБА_1 зазначає, що його матір є інвалідом другої групи по захворюванню ніг, пересуватись самостійно, без допомоги, не має змоги. Відповідно, щодня після медичних процедур в лікарні він змушений супроводжувати її до квартири, що знаходиться на 4-му поверсі будинку. Вказує на те, що автомобіль стояв на тротуарі відповідно до вимог пункту 15.10.правил дорожнього руху України, оскільки для руху пішоходів залишено більше 2 метрів, при цьому знак 3.34 ПДР «зупинку заборонено» в межах розташування автомобіля відсутній.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 21 квітня 2024 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн. та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнуто із суб`єкта владних повноважень - Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.

Також вказує про те, що позивача було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП. Вказує, що транспортний засіб позивача знаходився в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», що не відповідає вимогам п.8.4в і п. 3.34 розділу 33 ПДР.

Звертає увагу, що особи з інвалідністю та особи, які їх перевозять, не мають права відступати від вимог Правил дорожнього руху та Правил паркування, окрім як у випадках, що прямо ними встановлені. Зазначає, що тротуар, як і проїзна частина, є складовим елементом дороги в цілому. Відповідно до розділу 33 ПДР, дія, зокрема, дорожнього знаку 3.34 « Зупинку заборонено» поширюється на відповідний бік дороги. Відтак, дорожній знак 3.34 поширює свою дію в тому числі й на тротуар. Додає, що на виконання вимог законодавства фотофіксація адміністративного правопорушення була проведена за допомогою відповідного сертифікованого програмно-апаратного комплексу.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується із матеріалів справи, що постановою про накладання адміністративного стягнення серії РАП № до повідомлення серії ЛВ № 00610902 від 21.04.2024 року, складеною інспектором з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Ніколайчуком Г.О., позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 гривень.

У постанові зазначено, що 21.04.2024 року о 10 год. 27 хв. водієм транспортного засобу ToyotaHilux, д.н. НОМЕР_1 , здійснено зупинку за адресою: м. Львів, вул. Свєнцінцького, буд. 13, чим порушено вимоги пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вищезазначеною посновою, позивач звернувся із позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини водія транспортного засобу ToyotaHilux, д.н. НОМЕР_1 , відповідачем не надано.

Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову та зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 8.1 Правил дорожнього руху передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно із підпунктом «в» пункту 8.4 Правил дорожнього руху група дорожніх знаків заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

До заборонних знаків віднесено знак 3.34 «Зупинку заборонено», який забороняє зупинку та стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до Правил дорожнього руху дія знака 3.34 поширюється на той бік дороги, на якому такий встановлений. Зона дії знака 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту.

Таким чином, зупинка транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» створює об`єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Фотофіксація адміністративного правопорушення, вчиненого 21 квітня 2024 року була проведена інспектором з паркування програмно-апаратним комплексом LOGIC INSTRUMENT Fieldbook K80V2.

В підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 порушення за оскаржуваною постановою відповідачем долучено до матеріалів справи фотоматеріали з яких видно, що ТЗ, зупинено в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що сам позивач не заперечує факт зупинки 21.04.2024 року о 10 год. 27 хв. транспортного засобу, за адресою: АДРЕСА_1 . Свою правомірність здійснення зупинки ТЗ тим, що в цей період він повернувся зі своєю матір`ю, яка проживає разом із ним, з лікарні. Вона є інвалідом другої групи по захворюванню ніг, пересуватись самостійно, без допомоги, не має змоги. Відповідно, щодня після медичних процедур в лікарні позивач змушений супроводжувати її до квартири, що знаходиться на 4-му поверсі будинку.

Вказує на те, що автомобіль стояв на тротуарі відповідно до вимог пункту 15.10 ПДР, для руху пішоходів залишено більше 2 метрів, при цьому знак 3.34 ПДР в межах розташування автомобіля відсутній.

Однак позивач зазначає, що на вказаній ділянці дороги дорожній знак «Зупинку заборонено» встановлений з порушенням відповідних вимог.

Позвач звернувся до Галицької районної адміністрації на «гарячу лінію 1580» звернення № 33904 від 09.04.2024. Із відповіді Галицької районної адміністрації від 18.04.2024 вбачається, що схема організації руху на вулиці Свєнціцького в районній адміністрації відсутня, вказана ОДР розроблялась та погоджувалась на замовлення ЛКП «Львівавтодор» після проведення капітального ремонту. Додаткових та нових знаків на вул. Свєнціцького на замовлення РА не встановлювалось.

Відповідно до відповіді заступника начальника Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції від 04.06.2024 року на № Д-1759/41/12/02-2024 на запит ОСОБА_1 від 21.05.2024 року, у період з 13.09.2017 по час надання вказаної відповіді на адресу УПП у Львівській області ДПП не надходило звернень щодо розгляду та узгодження проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення вулиць і автомобільних доріг та пропозицій стосовно обладнання засобами організації дорожнього руху місць виконання дорожніх робіт, проектів та схем організації дорожнього руху, зокрема щодо встановлення дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» по АДРЕСА_2 (біля школи № 27).

Пунктом 8.1 ПДР передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно пункту 8.4 ПДР дорожні знаки поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Щодо тверджень позивача, що вказаний дорожній знак 3.34 встановлено з порушенням чинних стандартів ДТСУ 4100-2021, то суд апеляційної інстанції такі до уваги не бере, оскільки вказані останнім порушення щодо встановлення дорожнього знаку ним не підтверджені належними доказами.

Посилання на те, що під знаком 3.34 встановлені ще додаткові таблички на яких зображений тролейбус і не відомо чи поширюється знак 3.34 виключно на вказані транспорті засоби, чи на усі колісні транспорті засоби, апеляційний суд також відхиляє, так як в ПДР чітко визначено дію відповідного дорожнього знаку та вказано яким транспортним засобам заборонено здійснювати зупинку/стоянку в межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена.

При цьому, відповідь заступника начальника Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції від 04.06.2024 року на № Д-1759/41/12/02-2024 про те, що до них не надходило звернень щодо встановлення дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» по вул. Свєнціцького у м. Львові (біля школи № 27), ще не означає того, що цей дорожній знак встановлений безпідставно.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що станом на час зупинки транспортного засобу позивача, даний знак був наявний, про що, зокрема свідчать неодноразові випадки притягнення позивача до адміністративної відповідальності за зупинку в межах дії знаку 3.34 в м. Львів, вул. Свєнцінцького, буд. 13. Хоча частина вказаних рішень Департаменту про притягнення позивача до адміністративної відповідальності в інших справах і скасовані судами першої інстанції, однак наведене не дає позивачу «на постійній основі» здійснювати зупинку ТЗ в межах спірної ділянки дороги та дії дорожнього знаку.

Переконання позивача про те, що вказаний знак встановлений з порушенням відповідних вимог, ще не дає підстави не виконувати вимоги дорожнього знаку, який встановлений на відповідній ділянці дороги.

Лише після того, як позивачем в належний та законний на це спосіб, буде доведено, що вказаний знак встановлений безпідставно і такий буде демонтовано, можна буде стверджувати про можливість зупинки у відповідному місці.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що Постанова є правомірною, а рішення суду про наявність підстав для задоволення позову є необґрунтованим та таким, що прийнято без належної оцінки всіх обставин та доводів сторін у справі.

Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу оскаржуваної постанови, дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм чинного законодавства.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Керуючись статтями ч. 3 ст. 243, ст.ст. 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2024 року у справі № 461/4352/24 скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 13.08.24