Справа № 460/17402/23
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань залишення позову без розгляду та залучення другого відповідача до участі у справі
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про залишення позову без розгляду та залучення до участі у справі другого відповідача в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій.
Відповідно до частини третьої статті 166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.
Так, розгляд заявленого клопотання за встановленим судом порядком проведено у письмовому провадженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених відповідачем в основу клопотань залишення позову без розгляду та залучення другого відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає наступне.
З приводу доводів відповідача щодо пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом, то суд зауважує, що частина перша статті 122 КАС України чітко визначає, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесуальному праві сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює їхніх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналізуючи зміст статті 122 КАС України, очевидним є те, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 по справі № 340/1019/19.
За змістом прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд:
зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 05.11.2021 та прийняти рішення за її заявою, зарахувавши до страхового стажу періоди провадження підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.2003; з 01.01.2009 по 31.12.2009 та з 01.01.2011 по 31.12.2011; 2017 рік;
зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком починаючи з 05.11.2021.
Такі вимоги позивача, як слідує з описової частини позову, ґрунтуються на наступних обставинах:
05.11.2021 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком, яку за принципом екстериторіальності, встановленим Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, передано відповідачу для вирішення по суті.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 по справі № 460/19107/22, яке набрало законної сили 10.01.2023, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову в призначенні пенсії від 10.11.2021 № 62; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05.11.2021 та прийняти рішення за її заявою з урахуванням правової позиції, викладеної у рішенні суду, зарахувавши до страхового стажу періоди її роботи з 03.10.1988 по 30.04.1989 в кооперативі "Мастер", з 07.05.1989 по 25.12.1993 в Спільному радянсько-німецькому товаристві "Телком".

За наслідками повторного розгляду заяви позивача від 05.11.2021 відповідачем прийнято рішення від 12.01.2023 за № 62 про відмову в призначенні пенсії, яке є предметом оскарження в даній судовій справі.

Враховуючи наведенк, суд констатує, що предметом судового оскарження в даній адміністративній справі є рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії від 12.01.2023 № 62, прийняте відповідачем за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 05.11.2021 на виконання судового рішення по адміністративній справі № 460/19107/22.

Відтак, позовна вимога про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію з 05.11.2021 в даному випадку є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії від 12.01.2023 № 62, тому суд приходить до висновку про те, що перебіг строку звернення до суду з даним позовом розпочався з дня, коли позивачу стало відомо про прийняття відповідачем рішення про відмову в призначенні пенсії від 12.01.2023 № 62.

У позовній заяві позивач вказує, що рішення про відмову в призначенні пенсії від 12.01.2023 № 62 відповідачем на її адресу не надсилався. Натомість оскаржуване рішення позивач отримала 30.05.2023 за наслідком звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Вказане стверджується наявним в матеріалах справи витягом з особистого кабінету позивача Порталу електронних послуг Пенсійного фонду України, зі змісту якого слідує, що 30.05.2024 позивач усно звернулася до відповідного пенсійного органу з приводу призначення пенсії за віком з врахуванням судового рішення та їй було повідомлено про відмову в призначенні пенсії та надано рішення про відмову від 12.01.2023.

При цьому, будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачу стало (мало стати) відомо про прийняття відповідачем оскаржуваного рішення раніше ніж 30.05.2023 відповідачем суду не надано та судом в ході судового розгляду не здобуто.

В свою чергу, до суду з цим позовом позивач звернулася 19.07.2024, тобто в межах визначеного статтею 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість поданого відповідачем клопотання про залишення позову без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, у зв`язку з чим в його задоволенні належить відмовити.

У свою чергу, вирішуючи клопотання про залучення другого відповідача, суд зазначає таке.

За правилами частини третьої 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Відповідно до частини четвертої статті 48 КАС України, якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Згідно з частиною п`ятою статті 48 КАС України, під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Зміст наведених вище положень статті 48 КАС України свідчить на користь того, що питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача вирішується судом у разі, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом.

Спір у даній адміністративній справі стосується звернення позивача за призначенням пенсії.

Так, Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постанова Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 (зі змінами та доповненнями; далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 1.1. Порядку № 22-1, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. Порядку № 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Також пунктом 4.10. Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Тобто, в даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у відповідності до приписів Порядку № 22-1 буде лише здійснювати виплату позивачу пенсії у разі прийняття відповідачем позитивного рішення про її призначення.

З урахуванням наведеного суд констатує, що підстави для залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області були наявні якби позивач заявив позовну вимогу про зобов`язання виплатити їй пенсію.

Разом з тим, в межах цієї справи позивач такої позовної вимоги не заявив, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про залучення іншого учасника справи.

Керуючись статтями 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про залишення позову без розгляду та залучення другого відповідача відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.В. Поліщук