Справа № 620/10111/24
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 серпня 2024 року Чернігів Справа № 620/10111/24

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Тихоненко О.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову у адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватне підприємство СПРІНТАВТОТРАНС про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватне підприємство СПРІНТАВТОТРАНС, в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову відповідача №074321 від 15.05.2024 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн.

Ухвалою суду від 13.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення та зняття арешту з коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №75753353 від 09.08.2024 на підставі виконавчого документа постанови Державної служби України з безпеки на транспорті «Укртрансбезпека» про накладення штрафу у розмірі 17000 грн №074321 від 15.05.2024 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №620/10331/24 за позовом особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа Приватне підприємство СПРІНТАВТОТРАНС про визнання протиправною та скасування постанови Державної служби з безпеки на транспорті №074322 від 15.05.2024 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн.

Дана заява обґрунтована тим, що постановами головного державного виконавця Новозаводського відділу ДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ткача С.Г.ВП № 75753353 від 09.08.2024 відкрито виконавче провадження за постановою №074322 від 15.05.2024 та накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках позивача. За такої обставини позивачу завдано істотної шкоди у вигляді фактичного зупинення його діяльності, оскільки останній позбавлений можливості оплати зобов`язань за укладеними договорами, за товар з метою подальшого його реалізації, податків та інших обов`язкових платежів та здійснення розрахунків з контрагентами. Арешт рахунків та стягнення коштів в разі не застосування заходів забезпечення позову може ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав та інтересів.

Дослідивши підстави, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частини перша та друга статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України).

За приписами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За своїм змістом забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

У свою чергу суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 30.09.2019 у справі № 826/10936/18, від 22.11.2019 у справі №640/18007/18, від 20.12.2019 у справі № 640/9158/19.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, заявник лише зазначає, про можливі негативні наслідки, проте не обґрунтовано в чому полягатимуть такі негативні наслідки, складність та неможливість їх усунення. На думку суду, твердження заявника за своїм змістом є припущеннями, не підкріпленими належними доказами.

При цьому з огляду на суму застосованого штрафу, суд не вважає, що у разі його примусового стягнення буде ускладненим чи неможливим ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, в тому числі настання непоправної шкоди господарським інтересам позивача.

В свою чергу, Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, визначено механізм повернення коштів, що були сплачені, в тому числі до Державного бюджету, як штраф.

Із оскаржуваної постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті, на переконання суду, неможливо зробити однозначний висновок про її протиправність. Водночас, висновки суду про протиправність рішення до розгляду справи по суті, з огляду на предмет позову, означатимуть надання оцінки оскаржуваній постанові без урахування усіх доводів та доказів учасників справи у сукупності. Тому, наведені у позовній заяві доводи щодо безпідставності стягнення з позивача адміністративно-господарського штрафу підлягають перевірці судом у ході судового розгляду справи по суті.

При цьому, суд зазначає, що незгода з рішенням суб`єкта владних повноважень, відсутність волевиявлення щодо виконання рішення та оскарження рішення до суду не є підставою для застосування заходів забезпечення позову відповідно до статті 150 КАС України.

Зважаючи на викладене, на думку суду, позивач не довів обґрунтованості застосування заходу забезпечення позову з огляду на неможливість забезпечити ефективний захист або поновлення у майбутньому порушених прав у випадку задоволення позову.

Таким чином, заявником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення його порушених прав та інтересів.

Щодо забезпечення позову шляхом зняття арешту з коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №75753353 від 09.08.2024 на підставі виконавчого документа постанови Державної служби України з безпеки на транспорті «Укртрансбезпека» про накладення штрафу у розмірі 17000 грн №074321 від 15.05.2024 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №620/10331/24 за позовом особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа Приватне підприємство СПРІНТАВТОТРАНС про визнання протиправною та скасування постанови Державної служби з безпеки на транспорті №074322 від 15.05.2024 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн, суд зазначає, що Кодексом адміністративного судочинства України взагалі не передбачено забезпечення позову шляхом зняття арешту з коштів боржника у виконавчому провадженні.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову у адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватне підприємство СПРІНТАВТОТРАНС про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.08.2024.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО