Справа № 460/19228/23
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2024 року м. РівнеСправа №460/19228/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративної справи за позовом:

ОСОБА_1
доУправління Служби безпеки України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Служби безпеки України в Рівненській області (далі Управління СБУ в Рівненській області, відповідач), у якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, враховуючи раніше виплачені суми;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, враховуючи раніше виплачені суми.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що судовим рішенням у справі №460/11772/21 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2014 по 28.12.2017, виходячи з базового місяця січень 2008 року та положень Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. За вказаним судовим рішення було нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення. Отже, сума індексації повинна включатися до складу грошового забезпечення військовослужбовця, з якого розраховується грошова допомога при звільненні за повний календарний місяць. Позивач вважає, що відповідачем невірно нараховано та виплачено йому одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбаченої статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оскільки її нарахування проведено без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення. Зауважив, що оскільки останні 24 місяці перед звільненням на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 додаткова грошова винагорода нараховувалася і виплачувалася позивачу щомісяця і входила складу грошового забезпечення, то, відповідно, вона повинна включатися до розрахунку грошової допомоги позивача при звільненні. В березні 2023 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням щодо здійснення перерахунку та виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, однак листом від 31.03.2023 №17/Г-3 (який позивач отримав 21.04.2023) йому було відмовлено. Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки призвели до зменшення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

Ухвалою від 14.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав до суду відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що позовна вимога щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби з урахуванням щомісячної грошової винагороди, є безпідставною та до задоволення не підлягає, оскільки для військовослужбовців СБ України нормативно-правовими актами не було встановлено жодної щомісячної додаткової грошової винагороди. При цьому, постанова Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 не підлягає та не підлягала до застосуванню щодо військовослужбовців Служби безпеки України, яким був ОСОБА_1 . Покликаючись до положень Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2017 №1294 та Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям СБУ, затвердженої наказом ЦУ СБ України від 26.07.2017 №435/дск, зауважив, що при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в СБУ ОСОБА_1 були враховані посадовий окладу, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, що отримував ОСОБА_1 на день звільнення та виплачені в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Індексація грошового забезпечення не носить постійного характеру та нараховується і виплачується у разі настання підстав в Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Оскільки індексація грошового забезпечення не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, то дії Управління СБУ в Рівненській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення є правомірними, так як відсутні будь-які підстави для врахування індексації при визначенні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, оскільки індексація грошового забезпечення не носить постійного характеру. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Крім того, 23.08.2023 від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, встановленого статтею 233 КЗпП України.

Ухвалою від 25.08.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 07.09.2023 продовжено розгляд справи. Відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою від 12.08.2024 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив такі фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 з 12.11.1998 по 28.12.2017 проходив військову службу в Управлінні СБУ в Рівненській області.

Наказом Управління СБУ в Рівненській області від 28.12.2017 №266-ос старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України з 31.12.2017.

Згідно з листом Управління СБУ в Рівненській області від 10.03.2023 №29/Г-5/12 Загальний трудовий стаж на пенсію ОСОБА_1 станом на 31.12.2017 складає 29 років 02 місяці 05 днів, з них військова служба у календарному обчисленні складає 21 рік 00 місяців 18 днів.

За змістом довідки від 31.03.2023 №17/122, виданої Управлінням СБУ в Рівненській області, одноразова грошова допомога при звільненні була нарахована та виплачена ОСОБА_1 з наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад - 760,00 грн; оклад за військовим званням - 65,00 грн; надбавка за вислугу років 35% (від пос.оклад та окл.за військ. зван.) - 288,75 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань 100% (від пос.окладу, окладу за війсь зван. та надб. за висл. років) - 1113,75 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень 10% (від пос.окладу) 76,00 грн; надбавка військовослужбовцям, які провадять оперативно-розшукову чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне забезпечення 50% (від пос.окладу) - 380,00 грн; премія 615% (від пос.окладу, окладу за війсь зван. та надб. за висл.років ) - 6849,56 грн. Загальна суму становить: 9533,06 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.06.2022 у справі №460/11772/21, яка набрала законної сили 28.06.2022, зобов`язано Управління СБУ в Рівненській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2014 по 28.12.2017, виходячи з базового місяця січень 2008 року та положень Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

В березні 2023 року позивач звернувся до Управління СБУ в Рівненській області з клопотанням, в якому просив, зокрема, здійснити перерахунок та виплату йому одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації, яку позивач отримував під час проходження військової служби та здійснити виплату суми перерахунку.

Листом від 31.03.2023 №17/Г-3 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям СБУ, затвердженої наказом ЦУ СБ України від 26.07.2017 №435/дск (зі змінами), ОСОБА_1 було здійснено нарахування та проведена виплата одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби. Одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби нараховувалась в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, виходячи з посадового окладу, окладу видів грошового військовим званням та щомісячних додаткових забезпечення, які мають постійний характер, що позивач отримував на день звільнення. Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» індексація грошових доходів не входить до складу грошового забезпечення. Враховуючи викладене, підстави для проведення перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з врахуванням індексації відсутні. Зауважив, що щомісячна додаткова винагорода військовослужбовцям СБУ не виплачувалась та не передбачена жодними нормативними документами.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній та політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначає Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Згідно з ч. 1-3 ст. 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III (далі - Закон №2017-III) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Частиною другою статті 19 вказаного Закону визначено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII).

Згідно із абз. 2 ст. 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною шостою статті 2 Закону № 1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно із ст. 3 Закону № 1282-XII індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

При цьому, відповідно до визначення, яке міститься в абз.3 ст.1 Закону № 1282-XII індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Відповідно до ст. 4, 6 Закону № 1282-ХІІ (в редакції, яка діє з 01.01.2015, а щодо відсоткового значення порогу індексації з 01.12.2014) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток (з 01.12.2014 - 103 відсотка).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).

Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.12.2014 - 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

З 01.12.2015 редакція п. 5 Порядку №1078 передбачає, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.06.2022 у справі №460/11772/21, яка набрала законної сили 28.06.2022, підтверджено право позивача на обрахунок індексації його грошового забезпечення за період з 01.12.2014 по 28.12.2017, виходячи з базового місяця січень 2008 року, та відновлено таке право шляхом зобов`язання Управління СБУ в Рівненській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації.

Обставини, встановленні постановою суду, не підлягають доказуванню при розгляді цієї судової справи відповідно до положень ч. 4 ст. 78 КАС України.

Щодо включення розміру індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, суд зазначає таке.

Як зазначалося судом вище по тексту судового рішення, відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

За змістом частини другої статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

За приписами статті 18 Закону №2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

За змістом статті 19 Закону №2017-III державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 №9-рп/2013 наголосив, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України Про оплату праці такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закону №1282-XII.

Відповідно до законодавчого визначення, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

У постанові від 30.11.2023 у справі № 380/21619/21 Верховний Суд дійшов висновку, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ та Порядку №1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, з якого здійснюється обрахунок, зокрема, одноразової грошової допомоги при звільненні.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, від 11.12.2019 у справі №638/5794/17, від 19.03.2020 у справі №820/5286/17, від 29.04.2020 у справі №240/10130/19, від 21.12.2021 у справі №820/3423/18.

У зв`язку з чим, покликання відповідача на положення Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України від 26.07.2017 №435/дск, як на підставу правомірності спірної поведінки, суд вважає необґрунтованим та безпідставним, оскільки застосовуючи положення зазначено Інструкції, як спеціального нормативно-правового акту, що визначає структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті зазначених виплат, відповідач не врахував пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Суд зауважує, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон №2011-XII, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам вказаного Закону.

Як встановлено судом з довідки від 31.03.2023 №17/122, сформованих Управлінням СБУ в Рівненській області, обрахунок одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною другою статті 15 Закону №2011-XII, здійснювався без урахування індексації грошового забезпечення позивача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що одноразова грошова допомога, передбачена ч. 2 ст. 15 Закону №2011-XII, має бути перерахована та виплачена позивачу з урахуванням індексації грошового забезпечення та виплачених сум. Отже позов в цій частині позовних вимог підлягає задоволенню.

Щодо включення щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною другою статті 15 Закону №2011-XII, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: - посадовий оклад, оклад за військовим званням; - щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); - одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб №1294 від 07.11.2007 (далі - Постанова №1294, була чинною до 28.02.2018) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій (далі - Постанова №889) було установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

У позовній заяві позивач, покликаючись до положень Постанови №889, зазначає, що оскільки останні 24 місяці перед звільненням на підставі такої постанови Уряду додаткова грошова винагорода йому нараховувалася і виплачувалася щомісяця і входила складу грошового забезпечення, то, відповідно, вона повинна включатися до розрахунку грошової допомоги позивача при звільненні.

Суд зауважує, що Постанова №889 поширює свою дію на військовослужбовців визначеного кола військових формувань, серед переліку яких відсутні підрозділи Служби безпеки України та її територіальні управління.

Крім того, як стверджує відповідач у відзиві, для військовослужбовців СБ України нормативно-правовими актами не було встановлено жодної щомісячної додаткової грошової винагороди, а тому позивач не отримував щомісячної додаткової грошової винагороди, в тому числі й встановленої Постановою №889.

Докази протилежного не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Відтак, суд критично оцінює покликання позивача на те, що він останні 24 місяці перед звільненням отримував щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №889, оскільки матеріалами справи не підтверджується отримання позивачем таких виплат.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обрахунок та виплата позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, є правомірним. Відтак, позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, то розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України в Рівненській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбаченої статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ, з врахування індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Управління Служби безпеки України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, із врахуванням індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Управління Служби безпеки України в Рівненській області (вул. Відінська, буд. 4, м. Рівне, Рівненська обл., 33023. ЄДРПОУ/РНОКПП 20001668)

Повний текст рішення складений 13 серпня 2024 року.

Суддя Н.О. Дорошенко