Справа № 514/180/24
Суддя: Кравченко П. А.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/180/24
Провадження по справі № 2-а/514/4/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кравченко П.А.,

за участю секретаря - Мельниченко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Тарутине в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, в особі Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Тарутинського районного суду Одеської області з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову рядового поліції 1 взводу 8 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Хоруджия Марка Олександровича від 19.01.2024 року серії ЕНА № 1273571 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП., провадженняу справі закрити.

Позов обгрунтовано тим, що рядовим поліції 1 взводу 8 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , 19 січня 2024 року винесено постанову серії серії ЕНА № 1273571, якою на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Даною постановою встановлено, що ОСОБА_1 , 19 січня 2024 року о 23:53 год, керував транспортним засобом марки TGX 14/480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, перевозив вантаж, повна маса якого, згідно з ТТН, складає 40 800 кг., що перевищує дозволену загальну масу на 800 кг., чим здійснив адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає вказану постанову протиправною, оскільки відповідно до абзацу другого підпункту «в» пункту 22.5. Правил дорожнього руху, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами». У свою чергу, абзац четвертий п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами передбачає, що допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. Крім того на думку позивача, відповідачем порушені вимоги порядку визначені законодавством, щодо перевірки повної маси автомобіля, а саме «габаритно вагового контролю», який не проводився.

Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

11 квітня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач зазначив, що 19.01.2024 року, в ході виконання службових обов`язків, поліцейський 1 взводу 8 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , за адресою: м. Одеса, траса М14. 21 км. 700 м., виявив транспортний засіб MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія, гр. ОСОБА_1 , який керуючи вантажним транспортним засобом з напівпричепом, перевозив вантаж, повна маса якого, згідно з ТТН, складає 40 800 кг., що перевищує дозволену загальну масу на 800 кг., чим здійснив адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Враховуючи той факт, що така дія була скоєна водієм в присутності поліцейського і останій бачив ії вчинення на власні очі, останнім було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», та в подальшому розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, щодо ОСОБА_1 .

У судове засідання учасники справи не з`явилися, представником позивача було надано пояснення по суті позову, відповідно до яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

На підставі ч.9 ст.205 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно з вимогами ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, ознайомившись з поясненнями наданими сторонами суд дійшов наступного висновку.

Ч.1ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що рядовим поліції 1 взводу 8 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Хоруджиєм Марком Олександровичем, 19 січня 2024 року винесено постанову серії серії ЕНА № 1273571, якою на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Даною постановою встановлено, що ОСОБА_1 , 19 січня 2024 року о 23:53 год, керував транспортним засобом марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, перевозив вантаж, повна маса якого, згідно з ТТН, складає 40 800 кг., що перевищує дозволену загальну масу на 800 кг.

Судом також встановлено, що власником транспортного засобу, яким здійснювалось перевезення вантажу, а саме транспортний засіб MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ТОВ «Арцизська М`ясна Компанія». Згідно наказу №54 від 16.11.2023 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу на посаду водія автотранспортних засобів. (а.с.22,23)

Відповідно відомостей ТТН серії ПЗО №153558 від 18 січня 2024 року, автомобільний перевізник ТОВ «Арцизська М`ясна Компанія» (а.с.49)

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України Про автомобільний транспорт від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі Закон №2344-III та інші нормативно-правові акти в редакції, чинній на час здійснення габаритно-вагового контрою транспортного засобу).

Згідно статті 3 Закону №2344-III цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Статтею 33 Закону №2344-III визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Згідно частини 1 статті 47 Закону №2344-III до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об`єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування.

Відповідно до приписів статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є, зокрема, для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Статтею 60 Закону №2344-III передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Так, згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до підпунктів 4, 5, 5-1 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов; документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Отже, з наведеного вбачається, що за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без відповідного дозволу або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільні перевізники-суб`єкти господарювання несуть фінансову відповідальність.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з пунктами 3, 4, 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Статтею 49 Закону № 2344-III передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний, серед іншого, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III, визначено, що суб`єктом відповідальності за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - є автомобільний перевізник.

Визначення автомобільного перевізника міститься у статті 1 Закону № 2344-III та означає фізичну або юридичну особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Своєю чергою згідно з вказаною нормою права водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка, а послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - це перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Відповідно до статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен, серед іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення

За правилами статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

При цьому документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Водночас перелік необхідних документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не є вичерпним, оскільки статтею 48 Закону № 2344-III визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.

Аналізуючи вищенаведені положення законодавства, дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм покладається виключно на автомобільних перевізників, а не на водія транспортного засобу, яким перевозиться вантаж.

Аналогічна правова позиція висловлена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постановах від 01 червня 2023 року та від 06 липня 2023 року у справах № 640/39442/21 та № 560/514/22 відповідно.

Як зазначалось вище, водій повинен мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, серед яких є товарно-транспортна накладна.

Приписами пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку № 363 від 14 жовтня 1997 року, визначено, що товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Аналіз вищезазначених положень Правил та форми яка наведена в додатку 7 до цих Правил, свідчить, що у будь-якому разі товарно-транспортна накладна має містити обов`язкову інформацію (обов`язкові реквізити) визначену цими Правилами та відображену у додатку.

Матеріалами справи підтверджується, що перевезення вантажу вказаним транспортним засобом під час перевірки здійснювалося на підставі ТТН серії ПЗО №153558 від 18 січня 2024 року, згідно якого автомобільний перевізник ТОВ «Арцизська М`ясна Компанія»

Таким чином, аналізуючи наведені вище положення законодавства у зіставленні з обставинами цієї справи, суд виходить передусім з того, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, застосовується до автомобільних перевізників, а не до водія транспортного засобу, яким перевозиться вантаж.

Щодо судових витрат, понесених позивачем при розгляді спави суд зазначає наступне.

Статтею 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а ч. 3 цієї самої норми, до таких витрат відносять і витрати сторони на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що між адвокатом ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги від 02.04.2024 року.

Відповідно до звіту про виконання умов вищезазначеного договору, позивачем за надання правничої допомоги було сплачено 5 000 грн адвокату -Яубову Яшару Елхану огли.

На підставі ст.139 КАС України, з відповідача Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеської області, за рахунок його бюджетних асигнувань, необхідно стягнути суму судових витрат, що складається з судового збору у розмірі 605,60 гривен та витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Керуючись ст.ст.139, 241-246, 205, 250, 255,272, 286 КАС України,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, в особі Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити .

Скасувати постанову рядового поліції 1 взводу 8 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Хоруджия Марка Олександровича від 19.01.2024 року серії ЕНА № про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судових витрат, що складається з судового збору у розмірі 605,60 гривен та витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.А. Кравченко