Справа № 380/13837/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2024 року м. Львівсправа № 380/13837/24

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивачка/ ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Відповідач/Відділ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (Третя особа), в якому із урахуванням позовної заяви від 23 липня 2024 року просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 24 травня 2024 року ВП № НОМЕР_2, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відновити виконавче провадження;

- судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 24 травня 2024 року ВП № НОМЕР_2, винесена головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тарабан Оленою Олександрівною (далі - також оскаржувана постанова), є протиправною та підлягає скасуванню з огляду на таке.

09 листопада 2023 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення у справі № 380/16128/23, яким зобов`язав Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області повторно розглянути декларацію про відмову від громадянства російської федерації ОСОБА_1 , та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

На виконання цього рішення суду Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області повторно розглянуло декларацію про відмову від громадянства російської федерації ОСОБА_1 , однак знову відмовило в її прийнятті, про що позивачку повідомлено листом від 08 квітня 2024 року № 4601.05-5278/46.1-24.

На переконання позивачки, Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області не врахувало висновків суду, викладених у цьому рішенні, що становлять його правову оцінку, а відтак насправді не виконало рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року у справі № 380/16128/23, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2024 року.

Отже, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, що відповідно до приписів пункту дев`ятого частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для завершення виконавчого провадження, не відбулося.

Однак державний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову, вказаного факту не врахував, фактичного виконання рішення Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області не перевірив (зокрема не з`ясував змістовної відповідності рішенню суду), не дослідив зміст виконавчого документа та наданого на його виконання листа боржника від 22 травня 2024 року № 4601.08-7462/46.1-24, що призвело, на думку позивачки, до необґрунтованого та безпідставного закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2.

З огляду на вказане просить позов задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що на виконанні у Відділі було виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа № 380/16128/23, виданого 23 квітня 2024 року Львівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області повторно розглянути декларацію про відмову від громадянства Російської Федерації ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Державний виконавець 14 травня 2024 року, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скерував сторонам до відома та виконання за вихідним № 12457.

Керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, 14 травня 2024 року державний виконавець виніс постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», 14 травня 2024 державний виконавець виніс постанову про стягнення виконавчого збору.

Листом від 22 травня 2024 року за № 4601.08-7462/46.1-24 боржник повідомив, що на виконання рішення суду від 09 листопада 2023 року в справі № 380/16128/23 Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області повторно розглянуто декларацію від 04 травня 2023 року про відмову від громадянства російської федерації ОСОБА_1 та прийнято рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом. Про прийняте рішення повідомлено стягувача ОСОБА_1 листом від 08 квітня 2024 року за № 4601.05-5278/46.1-24. Ураховуючи викладене, керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», 24 травня 2024 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, яку скерував сторонам, та разом з оригіналом виконавчого листа № 380/16128/23, на адресу Львівського окружного адміністративного суду за вихідним № 13011.

Резолютивна частина рішення суду у справі № 380/16128/23, якою передбачені заходи примусового виконання рішення, містить лише зобов`язання повторно розглянути декларацію про відмову від громадянства російської федерації ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення з врахуванням правової оцінки, наданої судом. Отже, рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/16128/23 боржником виконано.

З огляду на вказане відповідач уважає, що дії державного виконавця вжиті в межах та в спосіб, визначені Законом України «Про виконавче провадження», а наведені позивачкою доводи та міркування не відповідають дійсності та спростовуються наявними матеріалами виконавчого провадження. Вимоги позивачки є неправомірними, а тому такими, що не підлягають до задоволення.

З огляду на вказане просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа пояснень щодо позову або відзиву не подала.

Відповідно до пункту третього частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 03 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 17 липня 2024 року продовжено ОСОБА_1 встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви, визначених ухвалою від 03 липня 2024 року про залишення позовної заяви без руху, в частині подання до суду позовної заяви та її копії для відповідача із зазначенням відповідача з урахуванням приписів частини третьої статті 287 КАС України, а саме як «Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції».

Ухвалою судді від 29 липня 2024 року визнано поважними причини пропуску позивачкою строку звернення з цим позовом до суду та поновлено його; відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін; залучено Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача; витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Витребувані докази відповідач надав разом з відзивом на позовну заяву.

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у справі № 380/16128/23, позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області задоволено частково; визнано протиправною відмову у прийнятті декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства управління Державної міграційної служби України у Львівській області, оформлену листом від 08 травня 2023 року; зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області повторно розглянути декларацію про відмову від громадянства російської федерації ОСОБА_1 , та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом; в решті вимог відмовлено.

23 квітня 2024 року Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 380/16128/23 про зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області повторно розглянути декларацію про відмову від громадянства російської федерації ОСОБА_1 , та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Вказаний виконавчий лист позивачка пред`явила до примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

14 травня 2024 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Заєць Остап Андрійович виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа від 23 квітня 2024 року № 380/16128/23, а також в цей же день виніс постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

22 травня 2024 року Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області звернулося до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою від 22 травня 2024 року № 4601.08-7462/46.1-24 про закінчення виконавчого провадження, в якій вказало, що фактично та в повному обсязі до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження виконало рішення суду у справі № 380/16218/23, зокрема розглянуло декларацію ОСОБА_1 від 04 травня 2023 року про відмову від іноземного громадянства з урахуванням правової оцінки, наданої судом, про що повідомлено стягувачку листом від 08 квітня 2024 року № 4601.05-5278/46.1-24. Відтак просило, зокрема винести постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2.

До цієї заяви Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області долучило, зокрема лист від 08 квітня 2024 року № 4601.05-5278/46.1-24, відповідно до якого підстави для прийняття декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства відсутні.

24 травня 2024 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тарабан Олена Олександрівна винесла постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2, якою встановила таке:

«Листом від 22.05.2024 за № 4601.08-7462/46.1-24 боржником повідомлено, що на виконання рішення суду в справі № 380/16128/23 від 09.11.2023 Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області повторно розглянуто декларацію від 04.05.2023 про відмову від громадянства російської федерації ОСОБА_1 , та прийнято рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом. Про прийняте рішення повідомлено стягувача ОСОБА_1 листом від 08.04.2024 за № 4601.05-5278/46.1-24.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду в справі № 380/16128/23 від 09.11.2023 виконано боржником добровільно до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом».

Ураховуючи наведене, керуючись вимогами п. 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець постановила виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 23 квітня 2024 року № 380/16128/23 закінчити.

Цю постанову позивачка 04 червня 2024 року оскаржила до начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Листом від 13 червня 2024 року № 14293/В-4 начальник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив позивачку про те, що правові підстави для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 24 травня 2024 року № НОМЕР_2 відсутні.

Не погоджуючись із постановою про закінчення виконавчого провадження від 24 травня 2024 року ВП № НОМЕР_2, позивачка звернулася з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тарабан Олени Олександрівни від 24 травня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 2 цього ж Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

А за змістом пункту першого частини другої статті 18 цього ж Закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пунктів 1, 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Згідно з пунктом дев`ятим частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається, зокрема резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Суд встановив, що у виконавчому листі Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року № 380/16128/23, на підставі якого державний виконавець 14 травня 2024 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2, зазначено резолютивну частину рішення суду, яка передбачає такий захід примусового виконання зазначеного рішення: зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області повторно розглянути декларацію про відмову від громадянства російської федерації ОСОБА_1 , та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Отож, для закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2, стягувачкою за яким є позивачка, на підставі пункту дев`ятого частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець з урахуванням наданих йому цим Законом повноважень зобов`язаний був перевірити наявність фактичного виконання боржником у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а саме з`ясувати, чи: відбувся повторний розгляд боржником декларації про відмову від громадянства російської федерації ОСОБА_1 та прийнято відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

В оскаржуваній постанові відповідач зазначає, що листом від 22 травня 2024 року за № 4601.08-7462/46.1-24 боржником повідомлено, що на виконання рішення суду в справі № 380/16128/23 від 09 листопада 2023 року Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області повторно розглянуто декларацію від 04 травня 2023 року про відмову від громадянства російської федерації ОСОБА_1 , та прийнято рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом. Про прийняте рішення повідомлено стягувача ОСОБА_1 листом від 08 квітня 2024 року за № 4601.05-5278/46.1-24.

Отже, з наведеного слідує, що про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим листом Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року № 380/16128/23 відповідач дійшов висновку виключно зі змісту листа Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 22 травня 2024 року за № 4601.08-7462/46.1-24, який за своєю суттю є заявою про закінчення виконавчого провадження.

Утім відповідач в оскаржуваній постанові не надав жодної оцінки листу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 08 квітня 2024 року за № 4601.05-5278/46.1-24 (фактично ж відмові в прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства) на предмет того, чи врахував цей боржник правову оцінку, надану судом у рішенні від 09 листопада 2023 року у справі № 380/16128/23, під час виконання вказаного рішення.

Суд зазначає, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. І такі заходи примусового виконання рішень державний виконавець зобов`язаний здійснювати у спосіб та в порядку, які встановлені не лише Законом України «Про виконавче провадження», а й відповідним виконавчим документом.

Ураховуючи вищенаведене, у відповідача були відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 на підставі пункту дев`ятого частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відповідач згідно з покладеними на нього обов`язками та наданими йому повноваженнями у належний спосіб не перевірив фактичне виконання боржником в повному обсязі рішення згідно з виконавчим листом Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року № 380/16128/23.

Вказане відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом у постанові від 02 лютого 2022 року у справі № 200/10827/21, який суд ураховує на підставі імперативних норм частини п`ятої статті 242 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржувана постанова відповідача від 24 травня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 не відповідає вимогам пункту першого, третього, п`ятого, шостого частини другої статті 2 КАС України.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема у спосіб визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З урахуванням встановлених обставин справи та з метою належного й ефективного захисту порушеного права позивачки суд уважає за необхідне визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тарабан Олени Олександрівни від 24 травня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Щодо вимоги позивачки про зобов`язання відповідача відновити виконавче провадження суд зазначає таке.

За змістом пункту 23 частини першої статті 4 КАС України похідна позовна вимога - це вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Отже, з наведеного слідує, що виконавче провадження відновлюється за постановою державного виконавця, зокрема у разі, якщо постанова про закінчення виконавчого провадження визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку.

Оскільки суд визнав протиправною та скасував постанову від 24 травня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2, тобто задовольнив основну вимогу, то на підставі частини першої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає задоволенню також похідна позовна вимога про зобов`язання відповідача відновити виконавче провадження № НОМЕР_2.

Щодо інших доводів сторін, які викладені у заявах по суті справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, не є необхідним надавати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частин першої, третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини першої статті 139 КАС України).

Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Оскільки позов задоволено повністю, то за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки належить стягнути 1211,20 грн сплаченого судового збору.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (пл. М. Шашкевича, 1, м. Львів, 79000), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (вул. Січових Стрільців, 11, м. Львів, 79007) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тарабан Олени Олександрівни від 24 травня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відновити виконавче провадження № НОМЕР_2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1211,20 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повне рішення складено 09 серпня 2024 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна