Справа № 280/3082/24
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

13 серпня 2024 року Справа № 280/3082/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158 Б, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (69095, м. Запоріжжя, вул. Приходська, б. 58, ) про скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду через систему «Електроний суд» надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач) про скасування постанови про накладення штрафу, відповідно до якої позивач просить суд:

постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Мельникова О.А. від 28.03.2024 ВП № 65462303 про накладення штрафу на Головне управління у розмірі 5100,00 грн. скасувати;

стягнути з відповідача судовий збір, сплачений за подачу адміністративного позову.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на адресу позивача 02.04.2024 надійшла постанова Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Ігоря Косінова від 28.03.2024 ВП № 65462303 про накладення штрафу на Головне управління у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.11.2020 у справі № 280/6560/20. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.11.2020 у справі № 280/6560/20 Головне управління зобов`язано здійснити перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, згідно з довідкою Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 за № 07-36/78, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року. Вказане рішення було виконано Головним управлінням в рамках виконавчого провадження ВП № 65462303. Головним управлінням проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно з довідкою Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 за № 07-36/78, розмір заборгованості склав 877 710,39 грн. Донарахована сума за період з 19.02.2020 по 31.12.2020 в розмірі 877 710,39 грн в внесена до Реєстру судових рішень, виконання яких гарантовано державою, про що було повідомлено відповідача. Ухвалою Запорізького окружним адміністративним судом від 14.02.2024 замінено стягувача у виконавчому листі, виданому 12.01.2021 Запорізьким окружним адміністративним судом на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.11.2020 у справі №280/6560/20, а саме: ОСОБА_1 на його правонаступника ОСОБА_2 ; замінено сторону у виконавчому провадженні №65462303, з примусового виконання виконавчого листа №280/6560/20, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 12.01.2021, а саме: стягувача ОСОБА_1 на його правонаступника ОСОБА_2 . Позивач, не погодившись з ухвалою від 14.02.2024, подало апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14.02.2024 в адміністративній справі №280/6560/20. Враховуючи останню судову практику про вирішення спорів з питань заміни сторони виконавчого провадження у справах з подібним предметом спорів, а саме постанову Верховного Суду від 27.03.2024 по справі № 240/9078/20, є підстави вважати, що ухвала суду від 14.02.2024 буде переглянута. Таким чином, позивач вважає, що оскільки питання про заміну сторону у виконавчому провадженні №65462303, знаходиться на перегляді у суді апеляційної інстанції та рішення що до нього ще не прийнято, то наявні поважні причини невиконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.11.2020. Враховуючи вищевикладене, на переконання позивача, постанова Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Ігоря Косінова від 28.03.2024 ВП № 65462303 про накладення штрафу на Головне управління у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.11.2020 у справі № 280/6560/20 є протиправною та підлягає скасуванню. Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.04.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання у справі на 23 квітня 2024 року о 10:00 год., запропоновано сторонами надати свої заяви по суті спору і витребувано у відповідача належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження.

16 квітня 2024 року позивачем подано до суду уточнену позовну заяву. Відповідно до прохальної частини уточненої позовної заяви позивач просить суд: постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Ігоря Косінова від 28.03.2024 ВП № 65462303 про накладення штрафу на Головне управління у розмірі 5100,00 грн скасувати.

19 квітня 2024 року до суду засобами системи «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву та копії матеріалів виконавчого провадження. Так, у відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження №65462303 з примусового виконання виконавчого листа №280/6560/20 виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 12.01.2021, в резолютивній частині якого зазначено: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, згідно з довідкою Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 за № 07-36/78, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року». Постановою головного державного виконавця відділу №65462303 від 18.05.2021 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу. Листом від 03.06.2021 боржник повідомив про часткове виконання рішення суду в частині перерахунку пенсії стягувачу. До листа боржником, в якості підтвердження часткового виконання рішення суду в частині здійснення перерахунку було надано розрахунок щомісячного довічного грошового утримання, згідно з довідкою Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 за № 07-36/78, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року», згідно якого сума донарахування склала 877710,39 грн. Проте, виплату сум перерахунків пенсії боржником не здійснено. Наявність у ОСОБА_2 права на отримання відповідних виплат встановлена відповідним рішенням суду, яке набрало законної сили, і це право не може бути скасоване/обмежено з підстав відсутності фінансування такого виду виплат з державного бюджету. Тож, станом на сьогоднішній момент вищезазначений виконавчий документ боржником не виконано. Постановою про накладення штрафу ВП№65462303 від 28.03.2024 державним виконавцем накладено на боржника штраф в розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду. Пунктом 2 зазначеної постанови боржника зобов`язано виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду. Відтак, боржником документально доведено «невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення» (як то передбачено ст.ст. 63, 75 Закону ). Таким чином, у державного виконавця були наявні підстави для вжиття заходів у вигляді накладення штрафу на боржника. Відповідач вважає, що державним виконавцем з метою недопущення порушень положень Закону та відповідно керуючись вимогами ст.18, 63, 75 Закону, в межах повноважень, 28.03.2024 правомірно винесено постанову про накладення штрафу по виконавчому провадженню ВП №65462303 у розмірі 5100,00 грн. Відповідач просить суд розгляд справи провести без участі представника Відділу та відмовити позивачу у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 23.04.2024 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 280/6560/20, за результатами перегляду ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 14.02.2024.

Ухвалою суду від 12.08.2024 поновлено провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 13 серпня 2024 року о/об 14:00 год.

В судове засідання представники сторін не з`явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представниками сторін подано заяви про розгляд справи без їх участі.

З урахуванням положень частини 3 статті 194 та частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд визнав за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.11.2020 у справі №280/6560/20 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №27 від 14.04.2020 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку призначеного довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 за № 07-36/78; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, згідно з довідкою Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 за № 07-36/78, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

На виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження ВП № 65462303 з виконання виконавчого листа № 280/6560/20, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 12.01.2021 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, згідно з довідкою Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 за № 07-36/78, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Косінова І.В. від 18.05.2021 про відкриття виконавчого провадження відкрито виконавче провадження ВП № 65462303, надано боржнику строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів, стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 24 000 грн.

Листом від 03.06.2021 № 0800-0902-6/38139 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомлено державному виконавцю про проведення перерахунку пенсії стягувача. Розмір заборгованості склав 877710,39 грн. Що стосується виплати зазначеної суми заборгованості зазначено, що виплата донарахованої суми за рішенням суду, яка перевищує бюджетні призначення на поточний рік, буде здійснена після відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.08.2021 відмовлено у задоволенні заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Косінова Ігоря Вікторовича про встановлення способу і порядку виконання рішення суду.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.02.2024 задоволено заяву ОСОБА_2 : замінено стягувача у виконавчому листі, виданому 12.01.2021 Запорізьким окружним адміністративним судом на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.11.2020 у справі №280/6560/20, а саме: ОСОБА_1 на його правонаступника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ); замінено сторону у виконавчому провадженні №65462303, з примусового виконання виконавчого листа № 280/6560/20, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 12.01.2021, а саме: стягувача ОСОБА_1 на його правонаступника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

На підставі заяви ОСОБА_2 від 15.02.2024 та ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 14.02.2024 державним виконавцем винесено постанову від 21.02.2024 про заміну сторони виконавчого провадження - ОСОБА_1 на правонаступника - ОСОБА_2 .

Постановою Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Косінова І.В. від 28.03.2024 ВП № 65462303 накладено на боржника штраф за невиконання рішення суду у розмірі 5 100 грн. та зобов`язано виконати рішення протягом десяти робочих днів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного суду від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02.02.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частинами першою та третьою статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, серед переліченого: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки, а також виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, з урахуванням вказаного, зокрема: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Пунктом 16 ч. 3ст. 18 Закону № 1404-VIII визначено, що право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 19 Закону 1404-VIII сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи (ч. 4 ст. 19 Закону 1404-VIII).

Згідно ч. 5 ст. 19 Закону № 1404-VIII боржник, серед іншого, зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 8 ст. 19 Закону 1404-VIII).

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з положеннями ч. 1 3 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При цьому, ст. 75 Закону № 1404-VIII передбачено відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і встановлює новий строк виконання (ч. 1 ст. 75 Закону № 1404-VIII ).

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону № 1404-VIII).

Пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України передбачає те, що в разі якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., окрім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або ж кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної у пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі - 5100 грн. (для юридичних осіб), а в разі повторного невиконання рішення без поважних причин у вигляді штрафу у подвійному розмірі - 10200 грн.

Аналізуючи наведені вище положення законодавства в контексті цієї справи слід зазначити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця та направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф, виконавець зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

Верховний Суд у постанові від 07.11.2019 у справі №420/70/19 зазначив, що визначальною умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання останнім виконавчого документа без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Поважність причин невиконання рішення суду оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 360/3573/20.

Таким чином, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №537/3986/16-а та від 21.01.2020 у справі №640/9234/19.

Поряд з цим Верховний Суд у постанові від 31.05.2021 у справі №560/594/20 зауважив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин, то наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.

У свою чергу, Верховний Суд в постановах від 07.11.2019 у справі № 420/70/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19 та від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.10. 2021 у справі № 360/4708/20 та від 13.10.2021 у справі № 360/4705/20 зазначив, невиконання судового рішення ГУ ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Суд зауважує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Матеріалами справи підтверджується, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови від 28.03.2024 ВП № 65462303 є невиконання ГУ ПФУ в Запорізькій області судового рішення у справі № 280/6560/20 без поважних причин протягом встановленого строку.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області Листом від 03.06.2021 № 0800-0902-6/38139 повідомлено державному виконавцю про проведення перерахунку пенсії стягувача та про розмір заборгованості яка утворилася внаслідок перерахунку щомісячного грошового забезпечення стягувача (877710,39 грн.). Щодо виплати зазначеної суми заборгованості позивачем повідомлено державному виконавцю, що виплата донарахованої суми за рішенням суду, яка перевищує бюджетні призначення на поточний рік, буде здійснена після відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Проте, суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів відсутності фінансового забезпечення, фактичної відсутності коштів протягом усього періоду часу виконання судового рішення (з 2021 року), а також того, що позивач здійснював всі залежні від нього дії направлені на отримання відповідного фінансування для виплати заборгованості по рішенню суду, в тому числі звернення до ПФУ за додатковим фінансуванням.

При цьому, суд наголошує на обов`язку боржника не тільки вчиняти активні дії направлені на виконання судового рішення, а й надавати державному виконавцю докази, які достеменно підтверджують поважність причин невиконання рішення суду. Проте, таких доказів пенсійний орган державному виконавцю не надав. Так само, матеріалами справи не підтверджується та обставина, що боржник повідомляв державного виконавця про оскарження ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 14.02.2024, як підставу невиконання судового рішення.

Таким чином, суд доходить висновку та зазначає, що на момент прийняття виконавцем спірної постанови позивачем не було виконано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.11.2020 в адміністративній справі №280/6560/20 в повному обсязі, відомостей про вжиття всіх залежних від боржника дій не надано, тому посадова особа відповідача не допустила порушень закону, у зв`язку з чим підстави для скасування постанови Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Ігоря Косінова від 28.03.2024 ВП № 65462303 про накладення штрафу на Головне управління у розмірі 5100,00 грн відсутні.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

А тому з урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, щодо відмови у задоволенні позовних вимог про скасування постанови Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Ігоря Косінова від 28.03.2024 ВП № 65462303 про накладення штрафу на Головне управління у розмірі 5100,00 грн.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч. 1 ст. 77 та ч. 2 ст. 77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Враховуючи положення частин першої, другої статті 77, 90 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає, що В даній справі позивач не довів належними та достатніми доказами наявність порушень з боку відповідача, заявлені позовні вимоги не знайшли своє підтвердження матеріалами справи, відповідно є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262, 293-295, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158 Б, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (69095, м. Запоріжжя, вул. Приходська, б. 58, ) про скасування постанови про накладення штрафу відмовити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 13 серпня 2024 року.

Суддя О.О. Артоуз