Справа № 400/4709/24
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2024-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2024 р. № 400/4709/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ПРОВІЖН", вул. Даля, 2/3,м. Миколаїв,Миколаївська обл., Миколаївський р-н,54002,

до відповідачаДержавної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області, вул. Фізкультури, 9,м. Київ,03150, вул. Космонавтів, 61,м. Миколаїв,54056

проскасування постанови № ПШ057793 від 07.03.2024,

ВСТАНОВИВ:

Позивач- ТОВ «АГРО ПРОВІЖН» звернувся до суду з позовом до Відділу Державного нагляду (контролю) у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови №ПШ057793 від 07.03.2024 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що в період з 15.01.2024 по 29.01.2024; 11.01.2024; з 07.01.2024 по 09.01.2024; 05.01.2024 не здійснювалося керування транспортним засобом, що виключає необхідність надання тахокарт за відповідні дні, відсутня відповідальність за порушення, передбачене абз 3 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ, а відтак постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є протиправною та підлягає скасуванню. Також при винесенні постанови відповідачем не враховано, що згідно з п. 1.4. Положення № 340, це положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій.

Відповідач надав суду відзив, в якому позов не визнає, оскільки при проведенні перевірки було встановлено відсутність у водія тахокарт, що є порушенням ст.ст.18,48 Закону України « Про автомобільний транспорт» та необхідність яких передбачена Інструкцією № 385, Положенням № 340, тому спірна постанова прийнята законно та обґрунтовано і скасуванню не підлягає.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що на виконання вимог посадових осіб Укртрансбезпеки водієм було надано до перевірки тахокарти. Водночас бланк підтвердження діяльності не є тим документом, що необхідний для пред`явлення під час перевірки відповідно до ст.48 Закону №2344-ІІІ. Жодною іншою нормою не встановлено обов`язку водія надавати вказаний документ під час перевірки. Водій транспортного засобу не має обов`язку пред`являти до перевірки контролюючого органу бланки діяльності водія. Отже у представників Укртрансбезпеки відсутні підстави для висновків про наявність чи відсутність таких документів на момент проведення перевірки. ТОВ «АГРО ПРОВІЖН» забезпечено водія всіма необхідними документами відповідно до вимог ст.48 Закону №2344-ІІІ, зокрема й бланками підтвердження діяльності. Зазначені документи надавалися водію та зберігалися в салоні автомобіля.

Справа розглядається відповідно до ст.262 КАС України без проведення судового засідання в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

ТОВ «АГРО ПРОВІЖН» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законодавством порядку. Основним видом діяльності товариства є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (КВЕД 46.21).

31.01.2024 автомобіль DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , спеціалізований вантажний сідловий тягач, державний номерний знак під керуванням водія ОСОБА_1 перевозив вантаж кукурудзи з села Безбородьки, Черкаської області до міста Чорноморськ, Одеської області.

Під час перевезення, 31.01.2024 о 12год.50хв., посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №012987 від 29.01.2024 проведено перевірку транспортного засобу марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , спеціалізований вантажний сідловий тягач, державний номерний знак НОМЕР_2 .

За результатами рейдової перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 31.01.2024 №АР053986 .

Актом перевірки №АР053986 виявлені порушення, відповідальність за які передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, виявлено факт перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, передбачених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме - відсутні тахокарти за періоди: з 15.01.2024 по 29.01.2024; 11.01.2024; з 07.01.2024 по 09.01.2024; 05.01.2024 та відсутній бланк підтвердження діяльності водія за дані дні.

Акт перевірки містить особистий підпис водія. Ніяких зауважень водієм щодо виявлених порушень в акті перевірки не зазначено .

07.03.2024 уповноваженою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті розглянуто справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт та винесено постанову №ПШ 057793 від 07.03.2024 про притягнення позивача до відповідальності на суму 17000 грн.

Положенням про Державну службі України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 передбачено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади. Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

У відповідності до абз.1 п.8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1579 -р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком, зокрема, Відділи державного нагляду (контролю) у містах.

Згідно абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

З наведеною нормою кореспондується зі ст. 18 Закону України "Про автомобільний транспорт", якою передбачено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники, зокрема, зобов`язані організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 N 340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яке встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Вимоги Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (п. 1.3. Положення).

П.1.4. передбачено, що це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються:

фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв;

під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій;

Розділом VI. Облік робочого часу цього наказу передбачено, що

6.1. Автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

6.2. Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

6.3. Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

6.4. Графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника.

У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 N 385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (надалі - Інструкція).

Пунктом 3.3. Інструкції встановлено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

-забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

-своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу;

-заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Відповідно до п. 3.6. Інструкції перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР), наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб,

а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки

та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності

картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа

до транспортного засобу та повірки тахографа.

Статтею 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху «інші документи, передбачені законодавством».

Наказом №340 та Інструкцією №485 передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом. Такий обов`язок у водія виникає протягом керування транспортним засобом. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення(розділ VI. Облік робочого часу наказу №340). А перевізник відповідно до п.3.6 Інструкціхї№385 забезпечує наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Отже, при перевірці у водія повинні зберігатись тахокарти протягом 28 днів. Також п.6.4 Наказу №340 передбачено право перевізника у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів заповнити бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Суд погоджується з доводами позивача, що заповнення бланка підтвердження діяльності є правом, а не обов`язком перевізника, але наявність заповнених бланків підтвердження діяльності є доказом того, що протягом спірних днів водій не здійснював перевезення, тому не повинен був мати заповненні тахокарти, що надає можливість перевізнику уникнути відповідальності.

Позивач у позові не заперечує того факту, що у водія ОСОБА_1 були відсутні тахокарти за періоди з 15.01.2024 по 29.01.2024; 11.01.2024; з 07.01.2024 по 09.01.2024; 05.01.2024 проте зазначив, що перелічені тахокарти відсутні, оскільки водій не здійснював щоденних перевезень в зазначені періоди, оскільки виконував іншу роботу, відмінну від керування транспортним засобом. А в період з 15.01.2024 по 29.01.2024 ОСОБА_1 перебував у відпустці, що підтверджується Бланками підтвердження діяльності (Додаток 4 до Положення №340).

Також ТОВ «АГРО ПРОВІЖН» у позові зазначило, що забезпечило водія всіма необхідними документами відповідно до вимог ст.48 Закону №2344-ІІІ, зокрема й бланками підтвердження діяльності. Зазначені документи надавалися водію та зберігалися в салоні автомобіля.

В акті перевірки зазначено, що бланки підтвердження діяльності не надавались водієм та акт перевірки він підписав без зауважень, тому доводи позивача стосовно того, що у водія були в наявності ці бланки спростовуються матеріалами справи.

2.Також позивач зазначив, що під час розгляду 07.03.2024 справи про порушення абзацу 3 частини 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» ТОВ «АГРО ПРОВІЖН» надав для врахування пояснення та копії документів, які були наявні у водія під час його зупинки 31.01.2024 та спростовують висновки, викладені в Акті №АР053986, проте зазначені документи та пояснення не були враховані під час розгляду справи.

Постановою КМУ №1567 передбачено Порядок оформлення результатів рейдової перевірки (перевірки на дорозі) та застосування адміністративно-господарських штрафів.

Згідно п.25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в

територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник

територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 ( пункт 27 ).

Позивача було запрошено для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення листом від 23.02.2024 року № 15891/32/24-24 на 07 березня 2024 року.

Позивач з`явився на розгляд справи та був присутній на розгляді.

Порядок № 1567 не містить застережень стосовно того, що надання документів перевізником при розгляді справи про правопорушення, яких не було при перевірці, може нівелювати порушення вимог Закону України « Про автомобільний транспорт», які були встановлені актом перевірки та звільнити перевізника від відповідальності.

3.Також позивач обгрунтовує правомірність позовних вимог тим, що при винесенні постанови відповідачем не враховано, що згідно з п. 1.4. Положення № 340, це положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 з 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин в Україні діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією РФ проти України.

Пунктом 1.4. Положення № 340 визначено його поширення на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються, зокрема, під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно із приписів КЦЗ України та Закону № 389-VIII вбачається, що і воєнний стан, і режим надзвичайної ситуації є особливими режимами, що виникли через визначені законом обставини. Такі режими потребують посилення взаємодії органів управління, сил цивільного захисту зі збройними силами та правоохоронними органами за для ліквідації можливих наслідків медико-біологічної надзвичайної ситуації природного характеру державного рівня і забезпечення санітарного й епідемічного благополуччя населення, та за для проведення рятувальних та відновлювальних робіт через військову агресію. Саме за для безпечної ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій законодавцем передбачено певні обмеження дії нормативно-правових актів.

У свою чергу, з положення пункту 1.4. Положення № 340 вбачається, що дія вказаної норми розповсюджується на перевізників лише у випадках, коли надзвичайна ситуація має безпосередній вплив на здійснення перевезення та унеможливлює або суттєво ускладнює виконання перевізником вимог цього положення.

З матеріалів справи не вбачається, що перевізник у цій справі здійснював перевезення вантажу з метою запобігання чи ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, або усунення її наслідків, також позивачем не наведено обставин, які б унеможливлювали або перешкоджали виконанню ним вимог пункту 6.3 Положення № 340.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Законом № 2344-ІІІ не передбачено жодних виключень в частині дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо обов`язкової наявності у водіїв транспортних засобів на момент проведення рейдових перевірок усіх визначених законодавством документів під час дії режиму надзвичайної ситуації, зокрема, медико-біологічного характеру, та запровадження особливого правового режиму воєнного стану.

Таким чином, дія Положення № 340 поширюється на спірні правовідносини.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ( Постанова ВС від 06.06.2024 по справі №440/5921/23).

Відповідно до ч.2 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому доводи позивача стосовно неможливості застосування Положень наказу №340 протягом воєнного стану суд відхиляє.

Отже, жодний довід позивача, який би свідчив про протиправність спірної постанови не знайшов свого підтвердження при розгляді справи, тому спірна постанова прийнята правомірно та скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач не надав суду доказів протиправності спірної постанови, тому позов задоволенню не підлягає.

Судовий збір покладається на позивача .Судові витрати в сумі 3000 грн. на правову допомогу судом не розподіляються, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. О. Гордієнко