Справа № 380/9107/23
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 рокуСправа № 380/9107/23 пров. № А/857/866/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Качмара В.Я.,

суддів - Гудима Л.Я., Мікули О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року (суддя Москаль Р.М., м.Львів), -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - ГУПФ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУПФ-1) в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ від 30.03.2023 №16 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (далі - Рішення, Закон №3723-XII відповідно);

зобов`язати ГУПФ-1 призначити, здійснити нарахування і виплату позивачу пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, пунктів 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII) на підставі листа-довідки від 20.03.2023 №2603-вих-327, виданого Управлінням соціального захисту департаменту соціального захисту Львівської міської ради в розмірі 60 відсотків від заробітку за лютий 2023 року (далі - лист-довідка, УСЗН відповідно), з часу звернення за призначенням такої пенсії, тобто з 24.03.2023.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду, його оскаржила позивач, яка із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове, яким позов задовлольнити.

В доводах апеляційної скарги вказує, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон № 2493-III).

Відповідачі у відзивах на апеляційні скарги заперечують вимоги такої, вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не належить до кола осіб, що відповідають вимогам пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, тому на неї не поширюється переживаюча дія статті 37 Закону №3724-ХІІ.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05.09.1996 і станом на час звернення до суду з позовом, проходить службу на різних посадах в органах місцевого самоврядування, а саме: з 05.09.1996 по 01.10.2001 на посаді спеціаліста ІІ категорії, згодом І категорії Галицької районної адміністрації (далі - РА), з 02.10.2001 до тепер на посаді спеціаліста сектору соціальних програм Сихівського відділу соціального захисту (далі - ВСЗ). За час проходження публічної служби ОСОБА_1 : - 05.05.1996 прийняла присягу державного службовця, присвоєно 15 ранг; - 01.09.1998 присвоєно 14 ранг державного службовця; - 01.09.2000 присвоєно 13 ранг державного службовця; - 09.11.2001 прийняла присягу державного службовця місцевого самоврядування; - 01.01.2003 присвоєно 6 категорію та збережено 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування; - 15.03.2004 присвоєно черговий 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування; - 15.03.2006 присвоєно черговий 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування (підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 31.03.1980, а.с.50-57).

Позивачка отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV, а.с.33).

14.03.2023 ОСОБА_1 звернулась із заявою до УСЗН щодо видачі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії. У відповідь заявниці скерований лист від 20.03.2023 №2603-вих.-327, в якому інформовано, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (далі - Постанова №622) втратила чинність Постанова Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000, якою затверджувалась форма довідки про заробітну плату, що надавалась для призначення пенсії державним службовцям, тому починаючи з 14.09.2016 подання довідки для призначення пенсії не вимагається. В листі УСЗН зазначило, що станом на 01.05.2016 стаж ОСОБА_1 на посадах, що віднесені до відповідних категорій посад державної служби складає 19 років 07 місяців 26 днів; на день надбання чинності Законом України «Про державну службу» (01.05.2016) заявниця не займала посади державної служби, а була посадовою особою органу місцевого самоврядування, що не дає підстав для видачі довідки про заробітну плату для призначення пенсії; в листі повідомлений розмір заробітної плати ОСОБА_1 за лютий 2023 року, що склала 21740 грн (а.с.58-59).

ОСОБА_1 звернулася до органу ГУПФ-1 із заявою від 24.03.2023 про перехід на пенсію відповідно до Закону 3723-XII (а.с.41-42).

30.03.2023 ГУПФ за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 прийняло рішення №16, відповідно до котрого відмовило позивачці в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII. Вказане Рішення обґрунтоване такими мотивами:

«[…] При розгляді трудової книжки НОМЕР_1 встановлено, що гр. ОСОБА_1 працювала, зокрема: з 05.09.1996 по 01.10.2001 на посаді спеціаліста II категорії РА (прийняла присягу 05.09.1996), з 02.10.2001 по даний час - на посаді спеціаліста II категорії УСЗН.

Згідно із статтею 21 Закону №2493-III пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється згідно з Законом №1058-ІV.

З 01.05.2016 набув чинності Закон №889-VІІІ, у якому передбачені певні особливості пенсійного забезпечення державних службовців.

Зазначимо, що сфера дії Закону №889-УІІІ від 10.12.2015 не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування, що визначеної частиною третьою статті 3 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону умови призначення пенсії державного службовця визначаються виключно Законом №889-VIII. З прийняттям вказаного Закону, Закон №3723-XII втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ.

[…] Отже, згаданим Законом №889-VПІ поширене право на призначення пенсії державного службовця виключно на осіб, які працювали на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

[…] До набуття чинності Законом №2493-III (04.07.2001) посади працівників органів місцевого самоврядування були віднесені до відповідних категорій посад державної служби постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239 «Віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців». Після 04.07.2001 згідно статті 14 Закону №2493-III посади в органах місцевого самоврядування віднесені до відповідних категорій посад органів місцевого самоврядування.

Враховуючи викладене вище, до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, які дають право на призначення пенсії державного і службовця, можливо зарахувати періоди роботи з 05.09.1997 по 01.10.2001 (5 років 0 місяців 27 днів), що є недостатнім для призначення пенсії державного службовця відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII.

Таким чином стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби становить 5 років 0 місяців 27 днів.

Виходячи з вищевикладеного, відділом перерахунок пенсій прийнято Рішення відмовити гр. ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, відсутнє право на переведення на пенсію за віком за нормами Закону №889-VIII, оскільки станом на 01.05.2016 у заявниці відсутні 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не обіймала посаду державної служби), оскільки відповідно до статті 21 Закону №2493-III пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється згідно з Законом №1058-ІV (а.с.66).

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

01.05.2016 набув чинності Закон № 889-VIII, згідно з частиною другою «Прикінцевих та перехідних положень» якого визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Таким чином законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто «Прикінцевими та перехідними положеннями» Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З урахуванням наведеного, необхідно зазначити, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії.

Перерахунок пенсії, за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії, у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством.

Спірними у цій справі є висновки суду першої інстанції стосовно того, що станом на 01.05.2016 стаж позивачки-апелянта є більшим за 10 років, проте станом на цю дату вона не займала посади державної служби (займала посаду в органі місцевого самоврядування), тому не належить до кола осіб, що відповідають вимогам пункту 10 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII.

В розрізі викладеного апеляційний суд, вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 затверджено «Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок № 622), пунктом 2 якого передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 Розділу XI Закону № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII, зокрема, займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

Спеціальним законом, що регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування є Закон № 2493-III.

Відповідно до статті 1 Закону № 2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно з пунктом 2 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2493-III дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом № 2493-III.

Механізм обчислення стажу державної служби визначено «Порядком обчислення стажу державної служби», затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 (далі- Порядок № 229), згідно з пунктом 4 якого до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом № 2493-III.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 Розділу XI Закону № 889-VIII.

Відповідно до пункту 8 Розділу XI Закону № 889-VIII стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.

Тобто, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Частиною третьою статті 25 Закону № 3723-XII встановлено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

У частині другій вказаної статті закріплено перелік категорій посад державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 затверджено «Порядок обчислення стажу державної служби» (чинного до набрання законної сили Законом № 889-VIII) (далі - Порядок № 283), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується період роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, виконавчих комітетів місцевих рад, їх управлінь, самостійних відділів, інших структурних підрозділів, на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу»; на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних архівів областей та їх філіалів, державних архівів міст Києва і Севастополя.

Тобто, як Порядок № 283, так і чинний Порядок № 229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

Статтею 14 Закону № 2493-III, до якої відсилає пункт 2 Порядку № 283, визначає класифікацію посад в органах місцевого самоврядування. До п`ятої категорії посад зокрема відносяться посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост; сьомої категорія - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Аналогічні положення передбачені пунктом 3 Порядку № 229, згідно з яким документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка, копія послужного списку, військовий квиток та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи (довідки, виписки з наказів, дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тощо).

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1 працювала, зокрема: з 05.09.1996 по 01.10.2001 на посаді спеціаліста II категорії РА (прийняла присягу 05.09.1996), з 02.10.2001 по даний час - на посаді спеціаліста II категорії УСЗН, які відповідно до статті 14 Закону №2493-III, пункту 2 Порядку № 283, пункту 4 Порядку № 229 входять до переліку посад, що зараховуються до стажу державної служби.

З врахуванням наведених вище мотивів апеляційний суд відхиляє доводи відповідачів та висновки суду першої інстанції про те, що у позивача недостатній стаж державної служби у зв`язку з тим, що посади в органах місцевого самоврядування не зараховуються до стажу державної служби та те, що станом на 01.01.2016 вона займала посаду в органі місцевого самоврядування, а отже не посаду державного службовця.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 станом на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону 3723-XII досягла 60-річного віку, займала станом на 01.05.2016 посаду, робота на якій зараховується до державної служби, та мала стаж державної служби понад 10 років, а тому позивач набула право на призначення пенсії відповідно до положень Закону.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, апеляційний суд вважає підставними доводи скаржника, що наведені в апеляційній скарзі, а саме остання на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ набула право на призначення пенсії відповідно до положень Закону №3723-ХІІ, оскільки досягла 60-річного віку, займала станом на 01.05.2016 посаду, робота на якій зараховується до державної служби, та мала стаж державної служби понад 10 років, тому Рішення ГУПФ не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відносно дій зобов`язального характеру щодо переведення скаржника на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, пункту 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII з дня звернення із заявою, з 24.03.2023, то такі має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУПФ, у зв`язку із чим рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 8 лютого 2024 року по справі №500/1216/23.

Щодо питання щодо врахування при призначенні пенсії листа-довідки УСЗН, то слід зазначити таке.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

На виконання вимог Порядку № 622 наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 № 750, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 за № 766/30634, затверджено Порядок № 750.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 750 довідка для призначення пенсії видається державним органом, в якому працювала особа, відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 622.

Також, постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» (далі також - Постанова № 1-3) затверджено такі форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 Розділу XI Закону № 889-VIII пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII:

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Тобто, нормами чинного законодавства встановлено вимоги щодо необхідності подачі довідок для призначення пенсії державного службовця та визначено їх форми.

Зокрема, в додатку 1 Постанови № 1-3 затверджено форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), а в додатку 2 - затверджено форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

Тобто, аналізуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ні Законом № 889-VIII, ні Законом № 3723-XII, ні Порядком № 622 не передбачена можливість призначення пенсії державного службовця без урахування довідок про заробітну плату.

Як вже зазначалось судом, пунктом 5 Порядку № 622 передбачає врахування заробітної плати на підставі довідок, виданих на підставі Постанови № 1-3.

Досліджуючи додаток 1, 2 до Постанови № 1-3, судом встановлено, що в примітці * довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) зазначено наступне: «Для державних службовців, які на час звернення за призначенням пенсії працюють на посадах державної служби, зазначаються дані про встановлений особі посадовий оклад, надбавку за ранг та вислугу років в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби).».

…

«Не раніше 1 травня 2016 року.

** Для державних службовців, які працюють на момент звернення за призначенням пенсії на посадах державної служби (в тому числі для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців):

надбавки, місячні премії, виплати за додаткове навантаження зазначаються в місяці їх нарахування в сумах, що нараховані. За період, коли державний службовець перебував у відпустці, відрядженні чи на лікарняному, ці виплати зазначаються в довідці, виходячи із середнього розміру заробітної плати за такі періоди в місяці, за який проводиться відповідна оплата. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

матеріальна допомога, премії (крім місячної) зазначаються в повній сумі в місяці виплати (починаючи з травня 2016 року) з поясненням щодо виду виплати та періоду, за який нараховані.».

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент звернення позивача із заявою про переведення на пенсію державного службовця, остання працювала на посаді державного службовця та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

Зважаючи на те, що станом на час звернення за призначенням пенсії ОСОБА_1 подала до ГУПФ лист-довідку в якому заначено лише складові заробітної плати за лютий 2023 року, однак такий лист-довідка не відповідає формам довідок, що наведені у Постанові №1-3, апеляційний суд не знаходить підстав для врахування вказаного листа-довідки при призначенні спірної пенсії.

При цьому, позивачу-апелянту необхідно додатково звернутися за місцем своєї роботи з проханням оформити довідки про заробітну плату для обчислення розміру пенсії, які будуть відповідати формі, що наведена у Постанові №1-3, для довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

Відтак, у задоволені позову в цій частині необхідно відмовити.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставної відмови у задоволенні позову, з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 30.03.2023 №16. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», пункту 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» з дня звернення із заявою, з 24.03.2023. В задоволені решти позовних вимог відмовити. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2684 грн. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
О. І. Мікула