Справа № 140/32195/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/32195/23 пров. № А/857/4289/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року (головуючий суддя: Андрусенко О.О., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « 777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» до Волинської митниці про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю « 777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ», 18.10.2023 звернувся до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 19.09.2023 № UA205050/2023/000644/1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з в обґрунтування позову позивач вказав, що 18.09.2023 з метою митного оформлення товару (автобус VAN HOOL TDX21 vin НОМЕР_1 , що був у використанні) декларантом подано до Волинської митниці митну декларацію № 23UA24U7, в якій було зазначено ціну товару 30000,00 GBP, та визначено митну вартість товару за основним методом - за ціною договору (контракту). Однак відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 19.09.2023 № UA205050/2023/000644/1, визначивши митну вартість за резервним методом на рівні 82000,00 євро за одиницю, що в перерахунку на дату подання МД становить 70425,5731 фунтів стерлінгів. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи, не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.

Позивач не погоджується із таким рішенням й вважає, що для митного оформлення відповідно до частини другої статті 53 МК України декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом, а у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року позов задоволено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимоги відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції вказав, що декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню. Проте, така позиція суду першої інстанції є хибною, оскільки під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару з врахування поданих у вказаних цілях разом з МД документів було встановлено певні розбіжності, які спричинили сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару, а саме:

- продавець згідно контракту від 05.07.2023 № 0507GB- «Procters Coaches (North Yorkshire) Ltd», тоді як в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу власником вказано «MIDLAND BUS AND COACH SALES»;

- платіжну інструкцію № 37 від 22.08.2023 не можливо ідентифікувати як оплату за поставку, так як вона не містить посилання на інвойс.

Позивач, 22.04.2024 подав відзив на апеляційну скаргу, якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.07.2023 між ТзОВ « 777 Авто-Трейд Інтернешнл» (покупець) та компанією Procters Coaches (North Yorkshire) Ltd (продавець) було укладено контракт № 0507GB, відповідно до умов якого продавець зобов`язався продати 11 транспортних засобів (автобуси), що були у використанні, зокрема, VAN HOOL TDX21 vin НОМЕР_1 , згідно заявки покупця, а покупець прийняти товар і здійснити оплату на умовах даного контракту. Загальна сума контракту становить 330000 GBP; ціна однієї одиниці становить 30000 GBP. Умови поставки DAP Ягодин, Шегині відповідно до правил Інкотермс 2010. Оплата товару здійснюється безготівковим розрахунком на валютний рахунок продавця, шляхом оплати з розрахункового рахунку покупця. (а.с. 15-17).

На виконання умов контракту від 05.07.2023 № 0507GB компанією Procters Coaches (North Yorkshire) Ltd складено інвойс від 05.07.2023 № 84577 на продаж вживаного транспортного засобу - VAN HOOL TDX21 vin НОМЕР_1 ; ціна товару - 30000 GBP (а.с. 28-29).

З метою здійснення митного оформлення в режимі імпорту, 18.09.2023 ввезеного на територію України товару «Автобус туристичний, що був у використанні: марка згідно з довідником - VAN HOOL модель згідно з довідником - TDX21 ALTANO; (кузов, шасі, рама) № НОМЕР_1 ; загальна к-сть місць, включаючи водія 73; призначення для перевезення пасажирів по дорогах загального користування; тип двигуна - дизель-робочий об`єм циліндрів двигуна 12902см.куб.; номер двигуна невизначений; потужність - 340kw; колісна формула - 6х2№; календарний рік виготовлення 2012; модельний рік виготовлення 2012; дата першої реєстрації - 29.07.2014. Країна виробництва - (BE) Торгівельна марка «VAN HOOL» декларант позивача подав до Волинської митниці МД № 23UA24U7 (а.с. 88-89).

Фактурна вартість імпортованого товару становить 30000 GBP, що і є його митною вартістю за першим методом (еквівалентно 1360899,00 грн). До митної декларації для підтвердження митної вартості додано: контракт від 05.07.2023 № 0507GB (а.с. 92-93); інвойс від 05.07.2023 № 84577 (а.с. 95); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 23.06.2023 №3 (а.с. 94); платіжну інструкцію в іноземній валюті від 22.08.2023 № 37 (а.с. 96); висновок експерта від 18.09.2023 № 605 (а.с. 91); довідку щодо відповідності транспортного засобу екологічним нормам від 18.09.2023 № 180923043 (а.с. 91 зворот); копію митної декларації країни відправлення від 31.08.2023 № 23GB08X6 (а.с. 95 зворот).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган в електронному повідомленні декларанту зазначив, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності, а саме: продавець згідно контракту від 05.07.2023 № 0507GB - «Procters Coaches (North Yorkshire) Ltd», тоді як в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу власником вказано «MIDLAND BUS AND COACH ALES»; надано платіжну інструкцію № 37 від 22.08.2023, яку не можливо ідентифікувати як оплату за цю поставку, так як вона не містить посилання на інвойс. Запропоновано подати такі документи:1) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (а.с. 36, 99).

На електронне повідомлення митниці декларант позивача подав заяву про відсутність додаткових документів (а.с. 93 зворот).

Волинською митницею, 19.09.2023 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2023/000644/1 (а.с.89) та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205050/2023/033538 (а.с.90).

Товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA66U7 від 21.09.2023 (а.с.100).

Позивач відповідно до частини восьмої статті 55 МК України звернувся до Волинської митниці з листом від 10.10.2023, в якому просив прийняти рішення про визначення митної вартості товару у відповідності до частини девятої статті 55 МК України за ціною договору (контракту), надавши додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, зокрема, лист компанії Procters Coaches (North Yorkshire) Ltd від 09.10.2023 (а.с. 110-118).

Листом від 30.10.2023 № 7.3-15/13263 відповідач повідомив, що рішення про визначення митної вартості від 19.09.2023 №UA205050/2023/000644/1 не підлягає скасуванню (а.с. 130-132).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, ч. 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч. 2 ст. 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (ч. 6 ст. 54 МК України).

Так, ч. 7 ст. 54 МК України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З системного аналізу вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є: виявлення обставин, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів; невірне проведення декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу; відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Крім цього, обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 804/16271/15, від 18 травня 2022 року у справі № 620/1735/20, від 21 вересня 2023 року у справі № 520/18432/21.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, Волинська митниця, засобами електронного зв`язку, надсилала пропозицію позивачу, відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України, про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

На вимогу митного органу декларантом надіслано повідомлення про відсутність додаткових документів (а.с. 93 зворот).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем до митного оформлення разом із № МД № 23UA24U7, декларант подав такі документи: інвойс від 05.07.2023 № 84577 (а .с. 95); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 23.06.2023 № 3 (а.с. 94); платіжну інструкцію в іноземній валюті від 22.08.2023 № 37 (а. с. 96); висновок експерта від 18.09.2023 № 605 (а. с. 91); довідку щодо відповідності транспортного засобу екологічним нормам від 18.09.2023 № 180923043 (а.с. 91 зворот); копію митної декларації країни відправлення від 31.08.2023 № 23GB08X6 (а.с. 95 зворот).

Щодо покликання відповідача, що платіжну інструкцію № 37 від 22.08.2023 не можливо ідентифікувати як оплату за поставку, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги, з огляду на таке.

Так, контрактом від 05.07.2023 № 0507GB визначено предмет (продаж транспортних засобів (автобусів), що були у використанні, зокрема, VAN HOOL TDX21 vin НОМЕР_1 ), ціну товару (ціна однієї одиниці становить 30000,00 GBP) та умови поставки (DAP відповідно до правил Інкотермс 2010), строк дії контракту та основні зобов`язання продавця та покупця.

Відповідно до інвойсу від 05.07.2023 № 84577 вартість товару (вживаного транспортного засобу VAN HOOL TDX21 vin НОМЕР_1 ) становить 30000,00 GBP (наявні посилання на контракт від 05.07.2023 № 0507GB).

Ціна товару в інвойсі від 05.07.2023 № 84577 (30000,00 GBP) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД № 23UA24U7 від 18.09.2023 (графа 22).

Надана митному органу платіжна інструкція від 22.08.2023 № 37 свідчить про проведення оплати позивачем компанії Procters Coaches (North Yorkshire) Ltd коштів у сумі 30000,00 GBP за товар згідно контракту від 05.07.2023 № 0507GB.

Крім цього, відповідно до зазначеної вище платіжної інструкції, грошові кошти перераховується з банківського рахунку позивача № НОМЕР_2 на банківський рахунок продавця («Procters Coaches (North Yorkshire) Ltd») № НОМЕР_3 , які є сторонами контракту від 05.07.2023 № 0507GB, також ці реквізити банківських рахунків вказані у цьому контракті.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем на підтвердження заявленої ним митної вартості товару подано листи продавця компанії Procters Coaches (North Yorkshire) Ltd від 09.10.2023 (а.с. 115-118), в яких вказано, що транспортний засіб VAN HOOL TDX21 vin НОМЕР_1 належав компанії Procters Coaches на праві власності, не підпадав під заборону відчуження, арешту, не був предметом застави чи інших засобів забезпечення виконання зобов`язань перед будь якими фізичними чи юридичними особами, не підлягав іншим обтяженням або обмеженням та підтверджено оплату згідно контракту від 05.07.2023 № 0507GB за автобус VAN HOOL TDX21 vin НОМЕР_1 , згідно платіжної інструкції № 37 від 22.08.2023.

Отже, вказаний розрахунковий документ підтверджує факт перерахування коштів продавцю товару, відповідно до умов контракту від 05.07.2023 № 0507GB.

Щодо покликання відповідача, що продавець згідно контракту від 05.07.2023 № 0507GB - «Procters Coaches (North Yorkshire) Ltd», а у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу власником вказано «MIDLAND BUS AND COACH SALES», то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги, оскільки в розумінні ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не впливає на задекларовані та підтверджені відповідними документами числові значення митної вартості, з якої обраховуються та справляються митні платежі.

Отже, суд апеляційної інстанції, проаналізувавши ці документи, дійшов висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем поданих документів для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що митний орган не вказав на будь-які розбіжності чи ознаки підробки зазначених документів, або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки подані декларантом відповідачу документи надавали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору, тобто за основним методом, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів підлягає скасуванню.

Таким чином, апеляційна скарга Волинської митниці не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат на користь відповідача не має.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у справі № 140/32195/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін