Справа № 460/17402/23
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2024 року м. Рівне №460/17402/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії від 12.01.2023 № 62;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 05.11.2021 та прийняти рішення за її заявою, зарахувавши до страхового стажу періоди провадження підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.2003; з 01.01.2009 по 31.12.2009 та з 01.01.2011 по 31.12.2011; 2017 рік;

зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком починаючи з 05.11.2021.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

За змістом позовної заяви вимоги позивача ґрунтуються на тому, що в листопаді 2021 року після досягнення пенсійного віку вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області із заявою про призначення пенсії. За принципом екстериторіальності, подану позивачем заяву про призначення пенсії та додані до неї документи були скеровані до відповідача для вирішення по суті. Однак, рішенням відповідача від 10.11.2021 за № 62 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком з підстав відсутності в останньої страхового стажу на рівні, визначеному статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач не погодившись з таким рішенням відповідача, оскаржила його в судовому порядку. Так, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 по справі № 460/19107/22 рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії від 10.11.2021 № 62 визнано протиправним та скасовано, а також зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 05.11.2021 та прийняти рішення за її заявою з урахуванням правової позиції, викладеної у рішенні суду, зарахувавши до страхового стажу періоди її роботи з 03.10.1988 по 30.04.1989 в кооперативі "Мастер", з 07.05.1989 по 25.12.1993 в Спільному радянсько-німецькому товаристві "Телком". Разом з тим, за наслідками повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії відповідач прийняв рішення від 12.01.2023 № 62 про відмову в її задоволенні, мотивуючи таке рішення в даному випадку також відсутністю у позивача страхового стажу в необхідному обсязі. Зокрема, відповідач не зарахував до страхового стажу позивача періоди провадження нею підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.2003, з 01.01.2009 по 31.12.2009, з 01.01.2011 по 31.12.2011 та 2017 рік. Позивач вважає таке рішення необґрунтованим та протиправним оскільки до заяви про призначення пенсії нею були долученні усі наявні у неї документи на підтвердження набутого страхового стажу, в тому числі за спірні періоди провадження підприємницької діяльності, з огляду на що, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

18.08.2023 через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що за результатами розгляду наданих позивачем документів до страхового стажу останньої не були зараховані провадження підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.2003, з 01.01.2009 по 31.12.2009, з 01.01.2011 по 31.12.2011 та 2017 рік, оскільки позивачем не були надані підтверджуючі документи про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату страхових внесків. В свою чергу, на виконання судового рішення по справі № 460/19107/22 відповідачем було повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії та, відповідно, зараховано до її страхового стажу періоди трудової діяльності з 03.10.1988 по 30.04.1989 в кооперативі "Мастер", з 07.05.1989 по 25.12.1993 в Спільному радянсько-німецькому товаристві "Телком". Таким чином, відповідач стверджує, що підтверджений належними документами страховий страж позивача становить 20 років 3 місяці 5 днів, для визначення права як фізична особа-підприємець -22 роки 1 місяць 6 днів, що є недостатнім для призначення позивачу пенсії за віком, а тому просить в задоволенні позову відмовити повністю.

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 21.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

18.08.2023 до суду від відповідача надійшлор клопотання про залишення позову без розгляду та клопотання про залучення другого відповідача.

Ухвалою суду від 12.08.2024 відмовлено у задоволенні клопотань позивача про залишення позову без розгляду та залучення до участі у справі другого відповідача.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

22.09.2021 ОСОБА_1 виповнилося 60 років. Надалі, 05.11.2021, позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком, матеріали якої в подальшому у відповідності до положень Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, за принципом екстериторіальності була надіслана до відповідача для вирішення по суті.

10.11.2021 відповідачем прийнято рішення № 62 про відмову в призначенні пенсії. Таке рішення відповідач мотивував тим, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 28 років, в той час надані позивачем документи підтверджують набуття останньою лише 15 років та 18 днів страхового стражу. Також в рішенні зазначено про те, що до страхового стажу позивача не були зараховані періоди трудової діяльності з 03.10.1988 по 30.04.1989 в кооперативі "Мастер", з 07.05.1989 по 25.12.1993 в Спільному радянсько-німецькому товаристві "Телком".

Позивач, вважаючи вказане вище рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії протиправним, оскаржила його в судовому порядку. Так, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 по справі № 460/19107/22, яке набрало законної сили 10.01.2023, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову в призначенні пенсії від 10.11.2021 № 62; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05.11.2021 та прийняти рішення за її заявою з урахуванням правової позиції, викладеної у рішенні суду, зарахувавши до страхового стажу періоди її роботи з 03.10.1988 по 30.04.1989 в кооперативі "Мастер", з 07.05.1989 по 25.12.1993 в Спільному радянсько-німецькому товаристві "Телком"; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В подальшому, за наслідками повторного розгляду заяви позивача відповідачем прийнято рішення від 12.01.2023 за № 62 про відмову в призначенні пенсії. Таке рішення, як слідує із його змісту, відповідач обґрунтовує тим, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж на рівні 28 років. Так, відповідач вказує, що згідно з судовим рішенням по справі № 460/19107/22, до страхового стажу позивача були враховані періоди трудової діяльності з 03.10.1988 по 30.04.1989 в кооперативі "Мастер" та з 07.05.1989 по 25.12.1993 в Спільному радянсько-німецькому товаристві "Телком". Відтак, страховий стаж позивача становить 20 років 3 місяці 5 днів, а страховий стаж для визначення права - 22 роки 1 місяць 6 днів.

На адвокатський запит представника позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надало розрахунок стажу ОСОБА_1 , на підставі якого позивач встановила, що до страхового стажу ОСОБА_1 не були включені періоди провадження підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.2003, з 01.01.2009 по 31.12.2009, з 01.01.2011 по 31.12.2011 та 2017 рік. При цьому, за змістом відзиву на позовну заяву відповідач не заперечує обставин щодо не врахування названих періодів підприємницької діяльності до страхового стажу позивача та прийняття у зв`язку з цим оскаржуваного рішення про відмову в призначенні пенсії.

Не погоджуючись з рішенням відповідача від 12.01.2023 № 62 про відмову в призначенні пенсії та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі - Закон № 1058-ІV).

Відповідно до статті 45 Закону № 1058-ІV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною першою статті 26 Закону № 1058-ІV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 26 Закону № 1058-IV, наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, позивач може реалізувати своє право на пенсію за віком по досягненню 60-річного віку (22.09.2021) та за наявності у неї страхового стажу не менше 28 років.

Судом встановлено, що на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії (05.11.2021) позивач досяг віку 60 років 1 місяці 14 днів.

При цьому, за змістом оспорюваного рішення від 12.01.2023 № 62 страховий стаж позивача для визначення права на призначення пенсії становить 22 роки 1 місяць 6 днів. Водночас, як встановлено судом та не заперечується учасниками справи за змістом заяв по суті, пенсійним органом не враховано до страхового стажу позивача періоди провадження нею підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.2003, з 01.01.2009 по 31.12.2009, з 01.01.2011 по 31.12.2011 та 2017 рік, з огляду на відсутність підтверджуючих документів про сплату позивачем за вказаний період страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відсутність такої інформації в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Як встановлено судом з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець 07.04.1992 (запис № 0015476) та припинила свою підприємницьку діяльність за власним рішенням 06.06.2017, про що до ЄДР внесений запис № 2015476.

Таким чином, в межах даної адміністративної справи на вирішення суду поставлений спір, зокрема, щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів її підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.2003, з 01.01.2009 по 31.12.2009, з 01.01.2011 по 31.12.2011 та з 01.01.2017 по 06.06.2017.

В контексті наведеного, суд зауважує, що відповідно до статті 1 Закону № 1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначає стаття 24 Закону № 1058-ІV.

Згідно з частинами першою та другою статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Приписами частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою: ТП = Св : В, де:

ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях;

Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;

В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

За визначеннями, наведеними в статті 1 Закону № 1058-IV, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

мінімальний страховий внесок - сума коштів, що визначається розрахунково як добуток розміру мінімальної заробітної плати і розміру єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, встановлених законом, на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід).

При цьому, пунктом 2 частини першої статті 11 Закону № 1058-IV встановлено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1. Порядку № 22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

За змістом пункту 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків (пп.1);

документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу) (абзац перший підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ).

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності (абзац третій підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ).

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

до 01.05.1993 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків;

з 01.01.1998 по 31.12.2003 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків,

з 01.01.2004 по 31.12.2017 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Поряд із тим, з 01.05.1993 для осіб, які обрали загальний спосіб оподаткування, період провадження підприємницької діяльності до 01.07.2000 зараховується до страхового стажу за умови надання особою документів про сплату страхових внесків, а з 01.07.2000 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням загальної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Отже, умови зарахування відповідних періодів здійснення підприємницької діяльності до страхового стажу пов`язуються з документальним підтвердженням здійснення підприємницької діяльності, яке є відмінним та залежить від форми оподаткування фізичної особи-підприємця.

При цьому, як вказував суд раніше, що відповідно до пункту 2.1 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком заявник має долучити документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з абзацом другим пункту 4 Порядку № 637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач у період з 07.04.1992 по 06.06.2017 здійснювала підприємницьку діяльність; з 28.03.2001 взята на облік як платник єдиного внеску. Такі відомості внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отже є офіційними.

На підтвердження провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування в періоди з 01.01.2009 по 31.12.2009 та з 01.01.2011 по 31.12.2011 позивачем надані копії: свідоцтва про сплату єдиного податку серії НОМЕР_1 від 01.01.2009, термін дії свідоцтва - 2009 рік; свідоцтва про сплату єдиного податку серії з № 163967 від 01.01.2011, термін дії свідоцтва - 2011 рік.

Також на підтвердження обставин сплати страхових внесків (єдиного внеску) протягом 2009 та 2011 років позивачем надані копії: звітів суб`єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за І - IV квартали 2009 року, які містять відмітки податкового органу про їх отримання; квитанцій про сплату внесків до Пенсійного фонду від 24.03.2009 № 3036 на суму 483,43 грн та від 24.03.2009 № 3037 на суму 56,58 грн; квитанцій про сплату єдиного внеску від 20.01.2011 № 1823.633.1 на суму 200,00 грн, від 12.03.2011 № 1823.357.1 на суму 131,00 грн, від 11.04.2011 № 1823.364.1 на суму 979,59 грн, від 30.05.2011 № 1924.863.5 на суму 17,57 грн.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що періоди провадження позивачем підприємницької діяльності з 01.01.2009 по 31.12.2009 та з 01.01.2011 по 31.12.2011, що в сукупності становить 2 роки, мали бути зараховані до її страхового стажу для визначення права на призначення пенсії.

Щодо періоду підприємницької діяльності позивача з 01.01.2017 по 06.06.2017, то суд зазначає таке.

Згідно з наявною в матеріалах справи копією листа Головного управління ДПС у Рівненській області від 26.08.2021 за № 10290/6/17-00-24-01-05, за даними АІС «Податковий блок», ОСОБА_1 з 01.01.2012 по 06.06.2017 перебувала на загальній системі оподаткування.

Відтак, в силу вимог підпункту 1 пункту 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV та абзацу другого пункту 4 Порядку № 637 період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2017 по 06.06.2017 можу бути зарахований до страхового стажу позивача за умови сплати нею страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Так, в матеріалах справи наявна копія квитанції від 06.06.2017 № 0887-4880-9767-0172, якою підтверджується плата позивачем ЄСВ в сумі 4224,00 грн.

Таким чином, суд констатує, що період підприємницької діяльності позивача з 01.01.2017 по 06.06.2017, що становить 5 місяців 5 днів, також має бути включений до її страхового стажу для визначення права на призначення пенсії.

В свою чергу, досліджую питання щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення нею підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.2003, суд вказує на наступне.

Як зазначено вище по тексту рішення, з 01.01.1998 по 31.12.2003 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків.

Матеріали справи містять докази на підтвердження того, що позивач була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності з 07.04.1992.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач не надала ні пенсійному органу (при зверненні із заявою про призначення пенсії), ні суду (при пред`явленні позову) копії свідоцтв про сплату єдиного податку за періоди провадження підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.2003. Доказів на підтвердження протилежного учасниками справи суду не надано та судом в ході розгляду справи не здобуто.

При цьому, листом від 26.08.2021 за № 10290/6/17-00-24-01-05 Головне управління ДПС у Рівненській області повідомило представнику позивача про неможливість надання інформації про обрану позивачем систему оподаткування та копій її свідоцтв платника єдиного податку за період з 24.12.1997 по 31.12.2011, оскільки документи знищені відповідно до положень Переліку типових документів, що утворюються під час діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5 та зареєстрованого Міністерством юстиції України як нормативно-правовий акт 17.04.2012 за № 571/20884 (строк зберігання документів, що не мають культурної цінності та втратили практичне значення, становить 5 (п`ять) років).

Проте, матеріали справи містять копії квитанцій банківських установ, якими підтверджується сплата ОСОБА_1 єдиного податку:

у 2000 році: 19.10.2000 в сумі 225,00 грн;

у 2001 році: 19.12.2001 в сумі 225,00 грн;

у 2002 році: 18.01.2002 в сумі 225,00 грн, 18.02.2002 в сумі 225,00 грн, 22.03.2002 в сумі 225,00 грн, 31.05.2002 в сумі 225,00 грн, 18.07.2002 в сумі 225,00 грн, 19.08.2002 в сумі 225,00 грн, 17.09.2002 в сумі 225,00 грн.

На переконання суду, вказаних вище квитанцій банківських установ достатньо для підтвердження факту провадження позивачем підприємницької діяльності у 2000 - 2002 роках із застосуванням спрощеної системи оподаткування, адже положення абзацу другого пункту 4 Порядку № 637 надають позивачу можливість підтвердити такі періоди документами про сплату єдиного податку (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Таким чином, період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.2000 по 31.12.2002, що становить 3 роки, має бути зарахований до її страхового стажу для визначення права на пенсію.

Водночас, суд відхиляє як безпідставне твердження позивача про те, що наявність у неї свідоцтва про державну реєстрацію суб`єктом підприємницької діяльності з 07.04.1992, а також звітів суб`єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за І - IV квартали 2003 року, які містять відмітки податкового органу про їх отримання, свідчать про перебування на спрощеній системі оподаткування в періоди провадження підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.1999 та з 01.01.2003 по 31.12.2003, а відтак є підставою для зарахування таких періодів до страхового стажу, оскільки названі документи не є належними доказами для підтвердження обраної системи оподаткування та/або сплати страхових внесків. Тотожна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.10.2018 по справі № 643/20104/15-а.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів провадження нею підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.1999 та з 01.01.2003 по 31.12.2003.

На переконання суду, відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача періоди провадження нею підприємницької діяльності з 01.01.2000 по 31.12.2002, з 01.01.2009 по 31.12.2009, з 01.01.2011 по 31.12.2011 та з 01.01.2017 по 06.06.2017, що загалом становить 5 років 5 місяців 5 днів.

За змістом оскаржуваного рішення від 12.01.2023 № 62 відповідачем не заперечується факт наявності у позивача страхового стажу для визначення права на призначення пенсії на рівні 22 роки 1 місяць 6 днів.

Тому, враховуючи висновок суду про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів провадження нею підприємницької діяльності з 01.01.2000 по 31.12.2002, з 01.01.2009 по 31.12.2009, з 01.01.2011 по 31.12.2011 та з 01.01.2017 по 06.06.2017, загальний страховий стаж останньої для визначення права на призначення пенсії становить 27 років 6 місяців 11 днів, чого в силу вимог частини першої статті 26 Закону № 1058-ІV недостатньо для прийняття рішення щодо призначення позивачу пенсії за віком.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії від 12.01.2023 № 62.

Щодо решти позовних вимог (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та прийняти рішення за такою заявою, зарахувавши до страхового стажу спірні періоди підприємницької діяльності; зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком), то з огляду на їх зміст та формулювання, вони є похідними від вимоги про скасування спірного рішення про відмову в призначенні пенсії, щодо якої суд дійшов висновку про відмову в задоволенні, а тому решта позовних вимог також задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У ході судового розгляду адміністративної справи відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, натомість позивач не довів порушення відповідачем своїх прав та інтересів, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до статті 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 12 серпня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, Житомирська обл., 10003, ЄДРПОУ/РНОКПП 13559341)

Суддя О.В. Поліщук