Справа № 200/1571/24
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року Справа№200/1571/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Загацької Т.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Держави, в особі Міністерства фінансів України (04071, м.Київ, вул.Межигірська, 11, ), Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області (37500, Полтавська обл., місто Лубни, пл. Академіка Олексія Бекетова, буд. 19, ), Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації (, 37503, Полтавська обл., місто Лубни, пл. Академіка Олексія Бекетова, будинок 19) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом до Держави, в особі Міністерства фінансів України, Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області, з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення оформлене відповідачем у вигляді повідомлення № 09-31/218 від 06.03.2024 від УСЗН Лубенської РДА (Відділення №1 м.Гребінка) про відмову призначити допомогу на проживання ВПО на підстави п.31 Постанови КМУ №332;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу допомогу на проживання як ВПО з 01.03.2024 на підставі поданої заяви від 26.02.2024 по особовій справі № 50000-13541241, особовий рахунок № НОМЕР_2 , за фактичним місцем проживання/перебування в АДРЕСА_5;

- зобов`язати відповідача надати звіт суду про виконання рішення суду, встановити відповідний строк для цього (30 календарних днів).

Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням від 06.03.2024 УСЗН Лубенської РДА (Відділення №1 м.Гребінка) відмовлено у призначенні позивачу допомоги на проживання ВПО на підстави п.31 Постанови КМУ №332, з підстав того, що у позивача є у наявність власність у вигляді квартири площею 77,6 кв.м, розташованої в м. Києві, тобто невідповідність критеріям, визначених Порядком №332.

Позивач вказує, що відповідно до пп. 5 п. 7 порядку затвердженого постановою КМУ № 332 від 20.03.2022р. допомога надається, якщо житлове приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї). Вказує, що квартира в Києві АДРЕСА_3 , де, як зазначає позивача, не проживає і ніколи не був прописаний, має загальну площу 77,6 м2, а житлову площу 44,5 м2. В квартирі зареєстровані його діти з маленькою дитиною та його дружина. Мінфін не врахував дані обставини та не розрахував житлову площу на кожного з проживаючих у даній квартирі.

19.04.2024 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, зокрема, запропоновано ОСОБА_1 протягом п`яти днів з дня вручення (отримання) копії даної ухвали висловити свою думку щодо заміни первісного відповідача Лубенську районну державну адміністрацію Полтавської області, на належного - Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації, подавши відповідне клопотання про заміну або висловити заперечення, чи навести інші доводи з даного процесуального питання.

28.05.2024 суд частково задовольнив клопотання представника Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області про заміну неналежного відповідача по справі; залучив до участі в справі в якості співвідповідача - Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації (, 37503, Полтавська обл., місто Лубни, пл. Академіка Олексія Бекетова, будинок 19); розгляд адміністративної справи розпочав спочатку.

У відзиві на позовну заяву від 03.05.2024 представника Міністерства фінансів України вказує, що підпунктом 5 пункту 7 Порядку № 332 визначено, що допомога не призначається/не виплачується внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звертається за її призначенням, починаючи з 1 серпня 2023 р., якщо протягом трьох місяців перед зверненням або під час її отримання внутрішньо переміщена особа, яка звертається за допомогою на проживання або є отримувачем допомоги, на 1 число місяця, з якого призначається допомога, або на 1 число кожного місяця, в якому отримується допомога, має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій, або територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджується органом місцевого самоврядування, або інформації (за технічної можливості), внесеної до Реєстру пошкодженого та знищеного майна, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї), або житлового приміщення (частини житлового приміщення, придбаного за кошти, отриманого на підставі договору кредиту, якщо перший внесок, сплачений уповноваженою особою або отримувачем, становив менш як 100 тис. гривень).

Зазначає, що позивач у заяві про усунення недоліків визнає, що у його власності є квартира загальною площею 77,6 кв.м, а з листа Управління у справах реінтеграції, соціального захисту ветеранів та внутрішньо переміщених осіб №К-01-05/121 від 05.04.2024 вбачається, що означена квартира знаходиться у м. Києві, тобто на підконтрольній території. Тобто, з означеного випливає, що позивач, який звертався із заявою про призначення допомоги, не відповідає критерію визначеному підпунктом 5 пункту 7 Порядку №332.

Вказує, що твердження позивача, що він, хоч і є власником квартири площею 77,6 кв. м, відповідає критерію, передбаченого підпунктом 5 пункту 7 Порядку №332, суперечать законодавству, оскільки користування житлом іншими особами, реєстрації місця проживання в даному житлі певної кількості осіб не змінює факту права власності позивача на квартиру, а означені позивачем фактори не є винятком у розумінні Порядку №332.

Також зазначає, що рекомендації Мінфіну щодо превентивної верифікації інформації стосовно ОСОБА_1 на відповідність вимогам підпункту 5 пункту 7 Порядку № 332 не несе для позивача правових наслідків, а остаточне рішення про відмову призначення допомоги Мінфіном не приймалося.

На підставі викладеного, представник відповідача - Міністерства фінансів України просив відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивач вказав, що Мінфін не зазначають, що саме перевищено і чи перевищено взагалі площу на одного члена сім`ї, які показники по відношенню до кількості проживаючих у квартирі мешканців перевищено чи може менше як 13,65 кв. метра на одного проживаючого члена сім`ї, у відмові та відзиві відповідачем не зазначено. Зазначено у відповідях та відзиві загальну площу квартири 77,6 м2, а житлову площу 44,5 м2 не зазначено, тобто, рішення прийняте відповідачами про відмову з посиланням на одне одного, без перевірки площі 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї, що є протиправною бездіяльністю.

У запереченнях (на відповідь на відзив) представник Міністерства фінансів України вказує, що за результатами превентивної верифікації інформації стосовно ОСОБА_1 на відповідність вимогам підпункту 5 пункту 7 Порядку №332 Мінфіном було надано рекомендацію щодо проведення додаткової перевірки інформації, що містить невідповідності.

Вказує, що рекомендація Мінфіну містить інформацію виключно про реєстраційний номер нерухомого майна, дату реєстрації нерухомого майна та тип нерухомого майна, тобто виключно про те, що у реципієнта - внутрішньо переміщена особа ОСОБА_1 у власності є житлове приміщення / частину житлового приміщення, що розташоване на територіях, не включених до Переліку територій, або територіях, включених до Переліку територій, для яких визначено дати завершення бойових дій (можливості припинення бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які внесено до Реєстру пошкодженого та знищеного майна) (за даними Міністерства юстиції України).

Управління у справах реінтеграції, соціального захисту ветеранів та внутрішньо переміщених осіб листом №К-01-05/121 від 05.04.2024 (далі- Лист №К-01-05/121) зазначено, що за результатами верифікації за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач є власником житла на підконтрольній території України (м. Київ) загальною прощею 77,6 м2

Відповідно до заяви про усунення недоліків та відповіді на відзив Позивач визнає та не заперечує, що саме у його власності є квартира загальною площею 77,6 м2. Вказане, на думку представника, підтверджує правильність та обґрунтованість рекомендації Мінфіну за результатами верифікації.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача - Лубенська районна військова адміністрація Полтавської області від 30.05.2024 №04-18/10 вказує, що не є належним відповідачем, також вказує, що нормами матеріального права чітко визначено державний орган, уповноважений на прийняття рішень щодо надання допомоги на проживання ВПО - структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районної державної адміністрації.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача - Управління соціального захисту населення Лубенської районної Державної адміністрації від 06.06.2024 №06-46/928 вказує, що до відділу з питань надання державних соціальних допомог та інших видів соціальної підтримки населенню № 1 управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації через поштове відділення надійшла заява від 26.02.2024 ОСОБА_1 про призначення допомоги на проживання.

На виконання положень Порядку № 332 та Закону Відділом № 1 сформовано запит в інформаційно-аналітичній платформі на відповідність повідомленої заявником інформації даним, що обробляються стосовно нього в інформаційно-аналітичній платформі.

Під час проведення перевірки щодо наявності у власності житлового приміщення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта було виявлено, що ОСОБА_1 має у власності 3-кімнатну квартиру в м. Києві, загальною площею 77,6 кв.м, житлова площа - 44,5 кв.м. Пунктом 7 Порядку № 332 визначено підстави, коли допомога не призначається/не виплачується внутрішньо переміщеній особі.

Вказує, що за результатами превентивної верифікації ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні допомоги на проживання. В заяві про усунення недоліків позивач визнає, що має у власності квартиру, але в ній не проживає і не зареєстрований, а в квартирі зареєстровані його діти та дружина, і не враховано площу на кожного з проживаючих у квартирі. Вважає, що таке твердження є безпідставним, так як Порядком № 332 визначений механізм надання допомоги, конкретний перелік осіб, які включаються до складу сім`ї. Факт проживання у квартирі позивача інших людей не змінює його статусу як власника майна, що є підставою відмови у призначенні допомоги. Отже, відповідно до Порядку № 332, враховуючи, що позивач має у власності житлове приміщення в м. Києві, загальною площею 77,6 кв. метра, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій, де ведуться бойові дії, він не має права на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

На підставі викладеного, представник відповідача - Управління соціального захисту населення Лубенської районної Державної адміністрації просив відмовити у задоволенні позову.

У відповідь на відзив позивача від 09.06.2024 просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

23 липня 2024 року ухвалою суду витребувано у ОСОБА_1 витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно 3-кімнатної квартири в м.Києві, загальною площею 77,6 кв.м., що знаходиться у власності ОСОБА_1 ; довідку про склад зареєстрованих осіб в 3-кімнатній квартири, яка знаходиться в м.Києві, загальною площею 77,6 кв.м., що знаходиться у власності ОСОБА_1 ; довідку про склад сім`ї ОСОБА_1 .

Витребувано у Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації пояснення та розрахунок з приводу визначення права на виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 в розрізі встановлення за позивачем права власності житла, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій, де ведуться бойові дії, що перевищує 13,65 кв.м. на одного члена сім`ї та докази на підтвердження пояснень; завірені належним чином матеріали особової справи позивача в частині заявлених позовних вимог; копію заяви ОСОБА_1 від 26.02.2024 про призначення допомоги на проживання; витяги (довідки/інші документи), які були взяті до уваги Управлінням соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації під час проведення перевірки щодо наявності у власності житлового приміщення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 .

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Відповідно до довідки від 26.02.2022 №1608- є внутрішньо переміщеною особою. Фактичним місцем проживання є: АДРЕСА_2 .

Позивачем будо направлено до відділу з питань надання державних соціальних допомог та інших видів соціальної підтримки населенню №1 управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації (далі Відділ № 1) через поштове відділення 26.02.2024 заяву про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, з описом вкладення.

У повідомленні № 09-31/218 від 06.03.2024 про надання державної допомоги сім`ям з дітьми позивачу повідомлено наступне: «не призначено відповідно до Закону України; Допомога на проживання ВПО, постанова 332, не має права, тому що за результатами превентивної верифікації з Мінфіном».

У матеріалах справи міститься повідомлення Міністерства Фінансів України про результати запиту на відповідність повідомленої реципієнтом інформації щодо заяви позивача про призначення допомоги ВПО, з якого вбачається, що у пунктів 9 перевірки встановлено результат перевірки, а саме Реєстраційний номер нерухомого майна №00 квартира, дата отримання даних 17.04.2024.

З наданого витягу «Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна» №388190626 від 25.07.2024 вбачається, що позивач 23.03.2016 набув права власності на квартиру, трикімнатна, опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 77.6, житлова площа (кв.м): 44.5, адреса: АДРЕСА_4 . Власником визначено - ОСОБА_1 , розмір частки: 1. У графі «про обтяження» на підставі спадкового договору обтяжено нерухоме майно. Відомості про суб`єктів обтяження: Особа, в інтересах якої встановлено обтяження: ОСОБА_2 ; Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_3 . Опис предмета обтяження: загальна площа 77,60 кв.м, складається з трьох кімнат, житловою площею 44,50 кв.м.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , позивач 16.06.1977 уклав шлюб з ОСОБА_4 , яка змінила прізвище на ОСОБА_5 .

З наданих пояснень відповідача - Управління соціального захисту населення Лубенської районної адміністрації від 25.07.2024 №06-46/1205 вбачається наступне, що ОСОБА_1 у заяві від 26.02.2024 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам не було вказано членів сім`ї, а було додано копію паспорта з відміткою про одруження.

Відповідач вказує, що на виконання положень Порядку, щодо конкретного переліку осіб, які включаються до складу сім`ї, Відділом № 1 у розрахунок з приводу визначення права на виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам було взято заявника та його дружину.

Зазначає, що під час проведення перевірки було виявлено, що ОСОБА_1 має у власності 3-кімнатну квартиру в м. Києві, загальною площею 77,6 кв.м, житлова площа - 44,5 кв.м., що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Вирішує, що право на допомогу ОСОБА_1 розраховано на склад сім`ї з 2 осіб (заявник та дружина), то у розрахунку це становить 13,65 (площа на 1 особу) х 2(заявник, дружина) =27,3 кв. метра. Житло, яке є у власності заявника перевищує встановлену законодавством норму, при якій призначається допомога. Отже вважає, що відповідно до Порядку, враховуючи, що позивач має у власності житлове приміщення в м. Києві, загальною площею 77,6 кв. метра, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій, де ведуться бойові дії, він не має права на отримання допомоги на проживання ВПО.

Позивач не погоджуючись з рішенням відповідача, яке оформлене відповідачем у вигляді повідомлення № 09-31/218 від 06.03.2024 від УСЗН Лубенської РДА (Відділення №1 м.Гребінка) про відмову призначити допомогу на проживання ВПО на підстави п.31 Постанови КМУ №332, звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних мотивів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону №1706-VII встановлено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з частиною першою та другою статті 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Частиною першою статті 5 Закону №1706-VII передбачено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до частин другої, третьої статті 7 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

За приписами частини першої статті 9 Закону №1706-VII внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання.

20.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок №332 в редакції чинній на час виникнення правовідносин).

Відповідно до пункту 1 Порядку №332 цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).

Пунктом 2 Порядку № 332 передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204. Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Згідно з пунктом 3 Порядку №332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Відповідно до підпункту 5 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 709 від 11 липня 2023 року «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» з 1 вересня 2023 року виплата допомоги припиняється внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, а також особам, у яких внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, зруйноване або непридатне для проживання житлове приміщення та яким допомогу було призначено відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якщо за результатами верифікації встановлено, що після набрання чинності цієї постанови внутрішньо переміщена особа має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташовані на територіях, не включених до переліку територій, або на територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (дату припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджено органами місцевого самоврядування або за технічної можливості інформацією щодо житлових приміщень, внесених до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї).

Відповідно до статті 47 Житлового кодексу України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Тобто, за приписами підпункту 5 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України №709 від 11 липня 2023 року «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» держава визначила підстави припинення виплат допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Разом з цим, підстава, за якої допомога на проживання виплачуватися, відповідно до Постанови 709, зокрема, якщо внутрішньо переміщена особа має житлове приміщення (частину житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї).

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами позивач разом з свою дружною набули право власності на 3х кімнатну квартиру - загальна площа (кв.м): 77.6, житлова площа (кв.м): 44.5, адреса: АДРЕСА_4 .

Крім того, згідно того ж витягу у графі про обтяження, на підставі спадкового договору, в інтересах особи - ОСОБА_2 встановлено обтяження на 3х кімнатну квартиру - загальна площа (кв.м): 77.6, житлова площа (кв.м): 44.5, адреса: АДРЕСА_4 .

Тобто, щонайменш 3 особи фігурують у витягу речових прав на нерухоме майно стосовно квартири, трикімнатної, загальна площа (кв.м): 77.6, житлова площа (кв.м): 44.5 за адресою: АДРЕСА_4 , та мають право на частину житлового приміщення / на одного члена сім`ї.

Проте, під час визначення права на допомогу ОСОБА_1 відповідачем розраховано на склад сім`ї з 2 осіб (заявник та дружина) та проведено розрахунок площі, який за його підрахунком становить 13,65 (площа на 1 особу) х 2 (заявник, дружина) =27,3 кв. метра.

Твердження відповідача про те, що житло, яке є у власності заявника перевищує встановлену законодавством норму, при якій призначається допомога, суд оцінює критично, оскільки воно ґрунтується лише на припущеннях та не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідачем - УСЗН Лубенської РВА в ході проведення верифікації та моніторингу державних виплат було отримано інформацію щодо наявності у власності позивача квартири у м. Києві, внаслідок чого, позивачу було відмовлено у призначенні виплату допомоги.

В той же час у рішенні не вказано, з яких причин наявності у власності позивача квартири нівелює право позивача на отримання допомоги.

При цьому, суд звертає увагу, що висновки відповідача ґрунтуються на припущеннях стосовно того, що «на виконання положень Порядку, щодо конкретного переліку осіб, які включаються до складу сім`ї, Відділом № 1 у розрахунок з приводу визначення права на виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам було взято заявника та його дружину». Позиція відповідача не дає чіткого розуміння обставин, за яких було прийняте негативне для позивача. Відповідач самостійно встановив склад сім`ї позивача без врахування навіть той інформації, що викладено у реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно квартири за адресою : АДРЕСА_4 . Тобто без урахування всіх обставин справи.

Суд звертає увагу, що загальними вимогами, яким повинен відповідати акт індивідуальної дії, як акт правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість. В разі не зазначення в індивідуальному акті підстав його прийняття (фактичних і юридичних), чітких та зрозумілих мотивів його прийняття такий акт не може вважатися правомірним.

З огляду на неконкретність підстав щодо розрахунку з приводу визначення права на виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, рішення про відмову у призначенні допомоги позивачу не відповідає критерію обґрунтованості.

У даному випадку, під час розгляду справи відповідач - УСЗН Лубенської РВА, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б твердження позивача, та не навели обґрунтованих мотивів прийняття рішення про відмову у призначенні допомоги позивачу.

Відповідач не довів, що виявивши недостатність документів для призначення допомоги, (зокрема, відсутність документів, які б підтверджували кількість членів сім`ї позивача, які проживають за адресою : АДРЕСА_4 ), він запропонував позивачу подати необхідні документи.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на обставини справи, враховуючи те, що відмова відповідача є необґрунтованою та безпідставною, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом порушеного права буде визнання такої відмови протиправною та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні суду.

Одним з таких принципів є обґрунтованість прийняття рішення, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Крім того, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн (пункт 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 6 березня 2008 року № 2).

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову у цій частині.

В частині відповідача призначити позивачу допомогу на проживання як ВПО з 01.03.2024 на підставі поданої заяви від 26.02.2024 , суд зазначає, що облік та призначення допомоги проводиться органами УСЗН Лубенської РВА і його дискреційними повноваженнями. Відтак, суд вважає необхідним відмовити в цій частині позову та зобов`язати УСЗН повторно розглянути заяву позивача, із належним визначенням складу сім`ї особи, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Вирішуючи питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення шляхом зобов`язання відповідача подати з моменту набрання рішення законної сили звіт про виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 382 КАС України встановлені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме: суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Судове рішення, яке набрало законної сили згідно ст. 370 КАС України, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Даною нормою встановлено, що законна сила рішення суду є його правовою дією, яка проявляється в тому, що встановлені рішенням суду права підлягають беззаперечному відновленню на вимогу уповноважених осіб.

Встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України), про що також просить позивач, є правом суду, а не обов`язком, яке не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення.

Таким чином, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень, і в цій частині вимог позивача слід відмовити.

Відповідно до частини 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, суд приходить висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Оскільки позивач, звільнений судом від сплати судового збору, а інших витрат сторони у справі не понесли, то питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И РІ Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Держави, в особі Міністерства фінансів України (04071, м.Київ, вул.Межигірська, 11, ), Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області (37500, Полтавська обл., місто Лубни, пл. Академіка Олексія Бекетова, буд. 19, ), Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації (, 37503, Полтавська обл., місто Лубни, пл. Академіка Олексія Бекетова, будинок 19) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, частково задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації від 06.03.2024 №09-31/218 про відмову ОСОБА_1 у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщених осіб.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 лютого 2024 року, із належним визначенням складу сім`ї ОСОБА_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Повне судове рішення складено 12.08.2024.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Загацька