Справа № 520/13789/24
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 12 серпня 2024 року м. ПолтаваСправа № 520/13789/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського окружного адміністративного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Харківського окружного адміністративного суду, в якому просить:

- визнати протиправними дії Харківського окружного адміністративного суду щодо нарахування та виплати позивачу в період з 01.04.2024 - 30.04.2024 суддівської винагороди виходячи з показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - 2102,00 грн;

- зобов`язати Харківський окружний адміністративний суд провести нарахування і виплату за період 01.04.2024 - 30.04.2024 суддівської винагороди судді Харківського окружного адміністративного суду - ОСОБА_1 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - 3028,00 грн з утриманням належних податків (зборів) та з урахуванням раніше проведених платежів;

- визнати протиправними дії Харківського окружного адміністративного суду з приводу виплати протягом 20.02.2024 - 16.04.2024 судді Харківського окружного адміністративного суду - ОСОБА_1 щомісячної доплати у порядку ч.8 ст.135 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" у розмірі 5% посадового окладу судді та за календарні робочі дні безпосередньої фізичної роботи з матеріалами, що мають ступінь секретності "Цілком таємно" та "Таємно";

- зобов`язати Харківський окружний адміністративний суд провести нарахування та виплату за період 20.02.2024 - 16.04.2024 судді Харківського окружного адміністративного суду - ОСОБА_1 щомісячної доплати у порядку ч.8 ст.135 Закону України від 02.06.2016 № 1402- VIII "Про судоустрій і статус суддів" у розмірі 10% посадового окладу судді за кожен календарний робочий день.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивача призначено на посаду судді Харківського окружного адміністративного суду. Вказує, що при обчисленні та виплаті суддівської винагороди за період з 01.04.2024 по 30.04.2024 відповідач застосував розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений для визначення базового розміру посадового окладу судді згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", тобто з розміру 2102,00 грн, замість розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня календарного року, та який станом на 01.01.2024 складав 3028,00 грн, внаслідок чого виплатив позивачу належну йому суддівську винагороду в меншому розмірі, ніж це визначено статтею 135 Закону №1402-VІІІ. Крім того зауважив, що відповідачем не правильно обчислено доплату за доступ до державної таємниці.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 матеріали адміністративної справи №520/13789/24 за позовом ОСОБА_1 до Харківського окружного адміністративного суду про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії направлено до Другого апеляційного адміністративного суду для визначення підсудності.

Розпорядженням голови Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 № 03-04/27 приписано передати адміністративну справу № 520/13789/24 до Другого апеляційного адміністративного суду, як суду вищої інстанції, для визначення підсудності.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2024 адміністративну справу №520/13789/24 передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду.

03.06.2024 справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві на позов просив розглянути справу у відповідності до вимог чинного законодавства.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач проходить публічну службу на посаді судді Харківського окружного адміністративного суду з 2011 року по теперішній час.

Розпорядженням Управління Служби безпеки України в Харківській області від 27.03.2020 № 54Д позивачу надано допуск та доступ до відомостей, що становлять державну таємницю за формою 2.

Наказом Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 № 04-04/74 судді ОСОБА_1 за роботу з відомостями, що становлять державну таємницю та мають ступінь секретності "Таємно" встановлено доплату в розмірі 5% посадового окладу за період з 01.04.2024 по 16.04.2024; а також за роботу з відомостями, що становлять державну таємницю та мають ступінь секретності "Цілком таємно" встановлено доплату в розмірі 10% посадового окладу з 17.04.2024.

20.05.2024 Харківським окружним адміністративним судом складена довідка № 06-62/22906/24 про те, що з 01.04.2024 по 30.04.2024 суддівська винагорода позивача нараховувалась з урахуванням прожиткового мінімуму в розмірі 2102,00 грн.

Не погодившись з діями відповідача щодо нарахування та виплати суддівської винагороди за квітень 2024 року із застосуванням статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", а також щодо виплати щомісячної доплати за період з 20.02.2024 по 16.04.2024 у порядку ч.8 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у розмірі 10%, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема судоустрій, судочинство, статус суддів.

Відповідно до частин першої та другої статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Таким чином, розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 (надалі - Закон № 1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 135 Закону 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Пунктом 1 частини третьої вказаної статті передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Частиною четвертою статті 135 Закону 1402-VIII встановлено, що до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

Згідно з частинами п`ятою - восьмою статті 135 Закону 1402-VIII суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу. Суддям, які обіймають посади заступника голови суду, секретаря, голови судової палати, секретаря Пленуму Верховного Суду, секретаря Великої Палати Верховного Суду, виплачується щомісячна доплата в розмірі 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду, голові суду - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду. Суддям виплачується щомісячна доплата за науковий ступінь кандидата (доктора філософії) або доктора наук із відповідної спеціальності в розмірі відповідно 15 і 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду. Суддям виплачується щомісячна доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, у розмірі залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Цілком таємно", - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Таємно", - 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України від 15.07.1999 № 966-XIV "Про прожитковий мінімум", відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Зі змісту означеної норми Закону № 966-XIV вбачається, що у ній закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Згідно зі статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 3028 гривень.

Суд вважає за необхідне зазначити, що зміни до Закону № 1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, а також до Закону № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, таким чином, законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, немає.

Крім того, суд зауважує, що для спірних правовідносин спеціальними є норми статті 135 Закону № 1402-VIII, які мають пріоритет стосовно пізніших положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік".

Водночас, Закон України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII.

Суд зазначає, що Закони України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" не повинні містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Також слід врахувати, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо того, що предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзац восьмий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 09.07.2007 № 6-рп/2007). Конституційний Суд України наголошував на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України.

Отже, Законом України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, відповідач неправильно визначився із розрахунковою величиною посадового окладу застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом.

При цьому суд зауважує, що за приписами статті 148 Закону № 1402-VIII фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України. Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України. Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, апеляційної палати вищого спеціалізованого суду, а також у цілому щодо апеляційних, місцевих судів. Видатки кожного місцевого та апеляційного суду всіх видів та спеціалізації, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку. Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України не можуть бути скорочені в поточному фінансовому році.

Конституційний Суд України неодноразово звертав увагу на неприпустимість обмеження законом незалежності суддів, зокрема їх належного матеріального забезпечення, зміни розміру суддівської винагороди, рівня довічного грошового утримання суддів у відставці (рішення від 24.06.1999 № 6-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 01.12.2004 № 19-рп/2004, від 11.10.2005 № 8-рп/2005, від 18.06.2007 № 4-рп/2007, від 22.05.2008 № 10-рп/2008, від 03.06.2013 № 3-рп/2013, від 19.11.2013 № 10-рп/2013, від 08.06.2016 № 4-рп/2016, від 04.12.2018 № 11-р/2018, від 18.02.2020 № 2-р/2020, від 11.03.2020 № 4-р/2020).

Конституційний Суд України зазначав, що гарантії незалежності суддів зумовлені конституційно визначеною виключною функцією судів здійснювати правосуддя; законодавець не може свавільно встановлювати або змінювати розмір винагороди судді, використовуючи свої повноваження як інструмент впливу на судову владу (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 11.03.2020 № 4-р/2020).

Отже, обмеження суддівської винагороди є посяганням на гарантії незалежності суддів.

Жодних належних та допустимих доказів того, що розмір бюджетних видатків на суддівську винагороду не дозволив відповідачу виплатити суддівську винагороду в повному обсязі, відповідач до суду не надав.

Варто також зазначити, що обмеження розміру суддівської винагороди шляхом внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" супереч вимогам частини другої статті 130 Конституції України та статті 135 Закону № 1402-VIII, зумовило ситуацію, з огляду на яку відповідач, який є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, вчинив дії, що порушують права та гарантії судді.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що дії щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди за період з 01.04.2024 по 30.04.2024 включно виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн є протиправними.

В зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Харківського окружного адміністративного суду з приводу використання під час нарахування і виплати з 01.04.2024 по 30.04.2024 позивачу суддівської винагороди показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - 2102,00 грн. та зобов`язати Харківський окружний адміністративний суд провести нарахування і виплату за період з 01.04.2024 по 30.04.2024 суддівської винагороди позивача із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - 3028,00 грн з утриманням належних податків (зборів) та з урахуванням раніше проведених платежів.

Щодо іншої частини позовних вимог, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось, відповідно до частин 1-2 статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Суддям виплачується щомісячна доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, у розмірі залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Цілком таємно", - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Таємно", - 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду (ч. 8 ст.135 Закону №1402-VIII).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про державну таємницю" (Закон № 3855-ХІІ) державна таємниця (далі також - секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою; допуск до державної таємниці - оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації; доступ до державної таємниці - надання повноважною посадовою особою дозволу громадянину на ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, або ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, цією посадовою особою відповідно до її службових повноважень.

Дія цього Закону поширюється на органи законодавчої, виконавчої та судової влади, органи прокуратури України, інші державні органи, в тому числі територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, утворені як відокремлені підрозділи центрального органу виконавчої влади без статусу юридичної особи, Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації усіх форм власності, об`єднання громадян (далі - державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації), що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, громадян України, іноземців та осіб без громадянства, яким у встановленому порядку наданий доступ до державної таємниці (стаття 3 Закону № 3855-ХІІ).

Частинами першою та другою статті 22 Закону № 3855-ХІІ передбачено, що залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці:

форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "особливої важливості", "цілком таємно" та "таємно";

форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно";

форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності "таємно".

Частинами 1-4 статті 27 Закону № 3855-ХІІ врегульовано, що доступ до державної таємниці надається дієздатним громадянам України, яким надано допуск до державної таємниці та які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-дослідної діяльності або навчання.

Рішення про надання доступу до конкретної секретної інформації (категорії секретної інформації) та її матеріальних носіїв приймають керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, у яких виконуються роботи, пов`язані з державною таємницею, або зберігаються матеріальні носії секретної інформації.

Керівники державних органів, за винятком осіб, передбачених частиною шостою цієї статті, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій доступ до державної таємниці у сфері, що стосується діяльності державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, отримують за посадою після надання їм допуску до державної таємниці за відповідною формою.

Порядок надання доступу до державної таємниці особам, залученим до конфіденційного співробітництва з оперативними підрозділами правоохоронних та інших спеціально уповноважених органів, які проводять оперативно-розшукову, розвідувальну або контррозвідувальну діяльність, визначається керівниками зазначених органів за погодженням із Службою безпеки України. У Службі безпеки України такий порядок надання доступу до державної таємниці визначається Головою Служби безпеки України.

Статтею 30 Закону № 3855-ХІІ передбачено, що у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом

Як свідчать матеріали справи, в Обліковій картці громадянина про надання допуску та доступу до державної таємниці від 18.02.2020 № 4-ДСК міститься запис про те, що ОСОБА_1 надано допуск за формою 2 Розпорядженням Управління Служби Безпеки України в Харківській області від 27.03.2020 № 54д.

Згідно зі статтею 22 Закону № 3855-ХІІ форма 2 має ступень секретності "цілком таємно" та "таємно", що також підтверджується записами в Обліковій картці.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що у разі, якщо особа отримала у встановленому порядку допуск до державної таємниці, працює, зокрема, в державному органі, характер і умови її праці, з огляду на займану посаду, передбачає режимні обмеження, пов`язані з допуском до державної таємниці, керівник відповідного органу зобов`язаний призначити надбавку у розмірі, визначеному положеннями частини 8 ст.135 Закону №1402-VIII, тобто 10%.

З цього приводу суд зазначає, що відповідач під час визначення відсоткового розміру щомісячної доплати позивача за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, за період з 20.02.2024 по 16.04.2024 неправомірно та необґрунтовано застосовував 5%.

В зв`язку з чим позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача повести нарахування та виплату позивачу щомісячної доплати за спірний період у порядку ч.8 ст. 135 Закону країни "Про судоустрій і статус суддів" у розмірі 10% посадового окладу підлягають задоволенню.

Також, доводи відповідача стосовно виплати позивачу щомісячної доплати у порядку ч.8 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" пропорційно до відпрацьованих днів, а не на постійні постійній основі, є хибними, виходячи з наступного.

28.01.2022 Рада суддів України прийняла рішення РСУ № 4 "Про компенсації за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці", в якому зазначено, що робота в умовах режимних обмежень покладає на суддю та працівника апарату суду, якому у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження, зокрема не розголошення будь-яким способом державної таємниці, яка довірена або стане відомою у зв`язку з виконанням службових обов`язків, не брати участі у діяльності політичних партій та громадських організацій, діяльність яких заборонена в порядку, встановленому законом, не сприяти іноземним державам, іноземним організаціям чи їх представникам, а також окремим іноземцям та особам без громадянства у провадженні діяльності, що завдає шкоди інтересам національної безпеки України тощо.

Тому засекречуванню підлягає інформація, яка віднесена до державної таємниці, а не документ. Отже, обов`язок зберігання інформації, яка є державною таємницею як під час розгляду справи, так і поза межами робочого часу, має постійний характер обов`язку виконувати зобов`язання, пов`язані з охороною державної таємниці.

За висновками Ради суддів України положення статті 30 Закону № 3855-ХІІ, пунктів 2, 5 Положення № 414, слід розуміти так, що необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), та не обов`язково залежить від виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі.

Допуск до провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданий відповідно до законодавства про державну таємницю судді чи працівнику апарату суду, які працюють за посадами згідно з номенклатурою посад працівників, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці, за суттю та правовою природою в умовах режимних обмежень вважати таким, що дає право особі на отримання компенсації (доплат до посадового окладу) на постійній основі.

На даний час вказане рішення не скасовано і підлягає врахуванню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), та не обов`язково залежить від виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання виконання робіт/завдань, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання, що передбачають виникнення необхідності у такому доступі.

Така позиція також узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.09.2023 у справі № 520/18808/21.

В зв`язку з чим позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату за спірний період позивачу щомісячної доплати у порядку ч. 8 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" за кожен календарний робочий день підлягають задоволенню.

За викладених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994оку, пункт 29).

Отже, позовні вимоги належить задовольнити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_1 ) до Харківського окружного адміністративного суду (майдан Свободи, 6, м. Харків, Харківська область, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Харківського окружного адміністративного суду щодо нарахування та виплати позивачу в період з 01.04.2024 по 30.04.2024 суддівської винагороди виходячи з показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - 2102,00 грн.

Зобов`язати Харківський окружний адміністративний суд провести нарахування і виплату за період 01.04.2024 - 30.04.2024 суддівської винагороди судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - 3028,00 грн з утриманням належних податків (зборів) та з урахуванням раніше проведених платежів.

Визнати протиправними дії Харківського окружного адміністративного суду з приводу виплати протягом 20.02.2024 - 16.04.2024 судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 щомісячної доплати у порядку ч.8 ст.135 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" у розмірі 5% посадового окладу судді та за календарні робочі дні безпосередньої фізичної роботи з матеріалами, що мають ступінь секретності "Цілком таємно" та "Таємно".

Зобов`язати Харківський окружний адміністративний суд провести нарахування та виплату за період 20.02.2024 - 16.04.2024 судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 щомісячної доплати у порядку ч.8 ст.135 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у розмірі 10% посадового окладу судді за кожен календарний робочий день.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О. Чеснокова