Справа № 620/11834/23
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Мельничука В.П., Шведа Е.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в зв`язку із загибеллю її чоловіка військовослужбовця ОСОБА_2 , відповідно до Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку із загибеллю її чоловіка військовослужбовця ОСОБА_2 , відповідно до Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є дружиною (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 30.07.2013) загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2022 №46 ОСОБА_2 з 01.03.2022 було зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення /а. с. 14/.

Відповідно до витягу із наказу командира військовою частиною НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.05.2022 №124, ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 14.05.2022 №16-РС виключено 14.05.2022 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено документи до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 15).

12.05.2022 о 10:41:00 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за № 0000085 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України, яке на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України закрито.

У довідці про причину смерті від 12.05.2022 значиться причина смерті: переломи грудної клітки, тазу та правої нижньої кінцівки з ушкодженням внутрішніх органів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду цієї справи, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 238 від 12.05.2022 призначено спеціальне розслідування стосовно стрільця роти охорони солдата ОСОБА_2 , який 11.05.2022 отримав тілесні ушкодження внаслідок ДТП та від отриманих травм помер.

Рапортом командира батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснено доповідь командиру військової частини НОМЕР_1 , де зазначено, що внаслідок ДТП, солдат ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження. Від отриманих травм помер в Прилуцькій ЦМЛ. Слідував в напрямку с. Заїзд Прилуцького району, де мешкають його батьки. Солдат ОСОБА_2 знаходився на відпочинку після варти відповідно до 30 % кількості особового складу підрозділу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2022 №257 продовжено спеціальне розслідування.

З акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 вбачається, що випадок стався 11.05.2022 з солдатом ОСОБА_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) отримав травми, які виявились несумісними з життям. Причини нещасного випадку: перевищення швидкісного режиму руху в населеному пункті, темна пора доби та відсутність вуличного освітлення (попередній висновок без результату судово-медичної експертизи представниками Прилуцької MP СМЕ). Смертельний випадок стався внаслідок особистої необережності та нехтуваннями Правилами дорожнього руху. Даний нещасний випадок не підлягає обліку і на нього не складається акт за формою НВ-3.

Відповідно до доповіді про результати спеціального розслідування щодо загибелі внаслідок ДТП військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 від 04.06.2022 №1052 спеціальним розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2 знаходився на відпочинку за місцем проживання після виконання завдань в добовому наряді та мав з`явитися на службу на ранкове шикування о 8.00 год. 12.05.2022. Близько 23.00 год 11.05.2022 на власному автомобілі відправився до місця проживання своїх батьків. Під час руху потрапив в ДТП., отримав травми несумісні з життям. Смертельний випадок трапився внаслідок особистої необережності та нехтуваннями Правил дорожнього руху.

Також, згідно з поясненнями ОСОБА_4 від 13.05.2022, солдат ОСОБА_2 11.05.2022 після шикування залишив казарму з його дозволу.

Відповідно до пояснення капітана поліції ОСОБА_5 , який у складі групи патрулювання групи охорони при Прилуцькому військовому комісаріаті патрулював місто у комендантську годину, патрульні подали сигнали водію з метою перевірки, але водій автомобіля ( ОСОБА_2 ) набрав велику швидкість та потрапив в ДТП.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 11.05.2022 близько 23:00 год. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_1 , військовослужбовець, старший стрілець роти охорони в/ч НОМЕР_3 , керуючи автомобілем марки Mitsubishi Lancer, 2007 р.в., р.н. НОМЕР_4 , рухаючись по вулиці Київська у м. Прилуки Чернігівської області в напрямку села Заїзд, неподалік приватного господарства НОМЕР_6 не справився з керуванням транспортного засобу, виїхав на праве узбіччя, де здійснив наїзд на електроопору. В результаті ДТП водій отримав тілесні ушкодження та доставлений до лікарняного закладу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від отриманих тілесних ушкоджень помер у Прилуцькій ЦМЛ.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у постанові слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Чернігівській області від 20.09.2022 вказано, зокрема, що допитаний в якості свідка ОСОБА_6 вказав, що 11.05.2022 у вечірній час він разом з ОСОБА_2 перебували в центрі м. Прилуки. Наступного дня їм треба було заступати на варту у військовій частині.

Також, у постанові слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Чернігівській області про закриття кримінального провадження від 20.09.2022, проаналізувавши висновки судових експертиз, зафіксовану інформацію під час огляду місця ДТП, слідство прийшло до висновку, що по даній дорожній обстановці водій ОСОБА_2 грубо порушив п. п. 2.3 б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну), п. 12.4 ( у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.) Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не встежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого виїхав на праве узбіччя по напрямку свого руху, де зіткнувся з електричною опорою. Порушення водієм п. 12.4 та 2.3 (б) Правил дорожнього руху України являється причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили.

На звернення позивача, відповідач листом за №291 повідомив про відсутність підстав для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ненадання позивачем документу, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, а також закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, свідчить про обґрунтованість прийнятого відповідачем рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом не було враховано, що вина особи у вчиненні злочину може підтверджуватися лише обвинувальним вироком суду та не включає у себе постанову про закриття кримінального провадження, отримання травми в результаті нещасного випадку, пов`язаного з проходженням військової служби, є підставою для виплати одноразової грошової допомоги, вичерпний перелік підстав для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги визначено чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України № 2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-XII дія останнього поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження (ч. 2 ст. 3 Закону).

Приписи п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII визначають, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

За правилами абз. 2 п. «а» ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Згідно ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог ст. 16-3 Кабінет Міністрів України постановою від 25.12.2013 № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

Так, в абз. 2 п. 3 цього Порядку закріплено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Як було встановлено раніше, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , датою смерті ОСОБА_2 є ІНФОРМАЦІЯ_1, а відтак до спірних правовідносин мають застосовуватися нормативні акти, чинні саме на згадану дату.

Згідно п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Разом з тим, колегією суддів враховується, що за правилами ст. 16-4 Закону призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Пунктом 10 Порядку № 975 визначено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:

- заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;

- витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);

- витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії:

- документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;

- свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;

- свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);

- свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);

- документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені);

- свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою);

- рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);

- рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні);

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.

Згідно п. 21.9 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення №402), визначення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми), що призвело до смерті військовослужбовця, колишнього військовослужбовця, проводиться штатними ВЛК.

Як вбачається із змісту п. 10 Порядку №975, питання призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця носить заявницький характер, тобто розглядається виключно за ініціативою заявника. Цим же пунктом Порядку встановлено, що про необхідність додання до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у тому числі документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства.

Подання зазначених у п. 10 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зокрема, коли загибель (смерть) є наслідком вчинення особою протиправних адміністративно чи кримінально караних дій), за наявності яких члени сім`ї останнього позбавляються права на отримання такої допомоги.

Водночас, обов`язок перевірити, чи не настав такий випадок за обставин, перелік яких визначений у ст. 16-4 Закону, покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Судом апеляційної інстанції враховується, що Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

З огляду на викладене, відсутність у п. 10 Порядку № 975 вказівки про якийсь конкретний документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо), який свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) говорить про те, що в кожному конкретному випадку це можуть бути різні документи, які достовірно свідчать про причини та обставини поранення.

Однак, як правильно встановлено судом першої інстанції та з чим погоджується колегія суддів, позивач не надав документ, що свідчить про причини та обставини смерті військовослужбовця, зокрема про те, що вони не пов`язані із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства.

Крім іншого, колегія суддів звертає увагу, що згідно акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) форми НВ-2, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 27.05.2022, смерть солдата ОСОБА_2 є наслідком, зокрема, внаслідок особистої необережності та нехтування Правилами дорожнього руху. У цьому ж висновку зазначено, що даний нещасний випадок не підлягає обліку і на нього не складається акт за формою НВ-3. Вказані висновки підтверджені постановою слідчого управління Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 20.09.2022, в якій зазначено, що водій ОСОБА_2 грубо порушив п. 2.3 «б» (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну), п. 12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.) Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не встежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого виїхав на праве узбіччя по напрямку свого руху де зіткнувся з електричною опорою.

В контексті вказаного колегія суддів звертає увагу, що наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332 затверджено «Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України» (далі - Інструкція), якою визначено процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту.

Пункт 3 розділу 1 встановлює, що Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.

Пункт 6 розділу 1 визначає, що розслідування нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями внаслідок аварії (катастрофи) на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності, проводиться з використанням матеріалів розслідування такої аварії (катастрофи).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утеплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Пункт 11 розділу ІІ Інструкції містить обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби:

- перебування потерпілого військовослужбовця за місцем постійного проживання, крім перебування військовослужбовців строкової служби та курсантів військових навчальних закладів за місцем проживання в казармах та гуртожитках військових частин;

- перебування потерпілого військовослужбовця у відпустці або у звільненні з розташування військової частини, окрім випадків травмування військовослужбовця у цей час у разі вчинення ним дій з рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;

- погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком,

- за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування в технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником);

- алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку;

- використання в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині або використовуються нею;

- навмисне вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження;

- навмисне заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю; самовільне залишення військовослужбовцем місця служби;

- природна смерть внаслідок вроджених вад здоров`я, смерть від загального захворювання, самогубство, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та (або) постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження.

Пунктом 18 розділу II Інструкції визначено, що за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються: дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок; військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця; вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я; коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні); перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин; порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення; заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.

На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення про військово-лікарську експертизу).

У відповідності до пункту 1 розділу III Інструкції спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки з військовослужбовцями зі смертельним наслідком; нещасні випадки, унаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми; групові нещасні випадки, що сталися одночасно з двома і більше військовослужбовцями, незалежно від тяжкості шкоди їх здоров`ю; випадки зникнення військовослужбовців, за відсутності ознак ухилення від військової служби; випадки смерті військовослужбовців.

Спеціальне розслідування зазначених вище випадків проводиться за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно пункту 4 розділу III Інструкції, спеціальне розслідування нещасних випадків проводиться протягом 15 робочих днів. За потреби зазначений строк може бути подовжений командиром (начальником), який призначив комісію зі спеціального розслідування, але не більш як на тридцять днів або на строк, необхідний для проведення медичних досліджень закладом охорони здоров`я, технічної та (або) судово-медичної експертиз (досліджень) та отримання їх висновків. За результатами спеціального розслідування комісія з урахуванням висновків експертиз та (або) досудового розслідування складає акт за формою НВ-2 та оформлює інші матеріали, передбачені цією Інструкцією.

Якщо за висновком комісії з розслідування в акті за формою НВ-2 випадок визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, у військовій частині, де стався нещасний випадок, протягом доби на кожного потерпілого складаються та подаються на затвердження командиру військової частини акти за формою НВ-3. У цьому разі в актах за формою НВ-3 замість підписів членів комісії з розслідування робиться запис: «Складено відповідно до акта спеціального розслідування».

Відтак, враховуючи пункт 11 розділу ІІ Інструкції та беручи до уваги встановлені обставини, за яких стався нещасний випадок, що викладені в акті проведення спеціального розслідування нещасного випадку, означений випадок не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку з чим відповідачем акт за формою НВ-3 не складався.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що у цьому випадку неможливість фіксації факту адміністративного правопорушення та встановлення вини особи у його вчиненні, притягнення її до відповідальності згідно з процедурою, встановленою Кодексом України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із її смертю не може мати наслідком призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги за умови вчинення загиблою особою адміністративного правопорушення.

При цьому, факт притягнення чи не притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення неї вимог Правил дорожнього руху України на можливість призначення позивачу спірної допомоги не впливає, оскільки визначальним у цьому випадку є фактичні обставини загибелі, а не сам факт притягнення його до відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.04.2021 у справі №120/4628/18-а.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що з зібраних під час спеціального розслідування матеріалів чітко вбачається, ОСОБА_2 11.05.2022 (день вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що спричинила його смерть) знаходився на відпочинку за місцем проживання після виконання завдань в добовому наряді та близько 23.00 год на власному автомобілі відправився до місця проживання своїх батьків. Під час руху потрапив в ДТП, отримав травми несумісні з життям. Смертельний випадок трапився внаслідок особистої необережності та нехтуваннями Правил дорожнього руху. До служби мав з`явитися на ранкове шикування о 8.00 год. 12.05.2022.

Таким чином, оскаржувані у цій справі дії, бездіяльність та рішення відповідача є такими, що вчинені (прийняті) у порядку, спосіб та у межах наданих законом повноважень, а тому відсутні правові підстави для його скасування, як і для визнання протиправними дій відповідача щодо непризначення позивачу одноразової грошової допомоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, проаналізувавши вказані вище та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Мельничук В.П.

Швед Е.Ю.