Справа № 380/644/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 рокуСправа № 380/644/24 пров. № А/857/12115/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

при секретарі судового засідання Гладкій С.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року (суддя Клименко О.М., м.Львів, повний текст складено18 квітня 2024 року), -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі Головне управління) в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати противоправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.02.2023 №№3333/13-01-24-08, 3334/13-01-24-08, 3331/13-01-24-08 (далі ППР №№33, 34, 31 відповідно).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила позивач, яка із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В доводах апеляційної скарги вказує, що відповідачем не було дотримано порядку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Про проведення перевірки вона не була належним чином повідомлена. Також контролюючим органом було позбавлено права платника податків на подання заперечення на акт перевірки.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Позивач у відповіді на відзив не погоджується з доводами, що у ньому наведені та підтримує вимоги викладені в апеляційній скарзі.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач дотримав процедуру проведення перевірки, за наслідками якої були прийняті оскаржувані ППР.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 у період з 19.04.2018 по 05.02.2019 була зареєстрована як фізична особа-підприємець (далі ФОП) з місцезнаходженням за адресою: АДРЕСА_1 .

08.02.2019 позивачка подала до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за звітний (податковий) період 2018 року та розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою (додаток Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи).

05.03.2019, у зв`язку з реєстрацією припинення підприємницької діяльності, позивачка подала до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за звітний (податковий) період 2019 року та розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою (додаток Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи).

21.11.2022 Головним управлінням винесло наказ № 3039-ПП «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» (далі Наказ), яким на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, пункту 69.2 статті 69, статті 79 Податкового кодексу України (далі ПК) та доповідної записки управління оподаткування фізичних осіб Головного управління від 17.11.2022 № 578/13-01-24-08-08 наказано:

1. Провести документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків фізичної особи ОСОБА_1 з 26.12.2022 тривалістю 5 робочих днів.

2. Перевірку провести з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства з 19.04.2018 по 05.09.2019.

Також 21.11.2022 відповідачем видано повідомлення № 280/13-01-24-08 (далі Повідомлення), у якому зазначено про проведення з 26.12.2022 документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 в приміщенні Головного управління, у зв`язку з чим їй належить відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК, починаючи із вказаної дати, забезпечити надання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема, фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків, зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС.

Копію Наказу та Повідомлення Головним управлінням надіслало позивачці рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 034 на адресу її місцезнаходження, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1 , однак конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання» повернувся на адресу контролюючого органу.

30.12.2022 Головним управлінням склало акт № 1179/13-01-24-08-03/ «Ненадання платником податків фізичною особою ОСОБА_1 документи для проведення позапланової невиїзної документальної перевірки», в якому вказано, що платник податків фізична особа ОСОБА_1 станом на 30.12.2022 не надала до перевірки жодних документів.

Вказаний акт відповідачем надіслало позивачці рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 842 на адресу її місцезнаходження, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1 , однак конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання» повернувся на адресу контролюючого органу.

У період з 26.12.2022 по 30.12.2022 посадовими особами Головного управління проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності платника податків ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 05.01.2023 № 231/13-01-24-08-03/ (далі Акт).

Актом зафіксовано порушення позивачем вимог:

- пунктів 44.1, 44.3, 44.5, 44.6 статті 44 ПК в частині ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю;

- підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177, підпункту 177.5.3 пункту 177.5 статті 177 ПК в результаті чого встановлено заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2018 рік на суму 201001,10 грн;

- підпунктів 1.2, 1.3, 1.6 пункту 16 примітки 1 підрозділу 10 Розділу XX, підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, пункту 177.2 статті 177 ПК, в результаті чого встановлено заниження податкового зобов`язання з військового збору від провадження підприємницької діяльності за 2018 рік на суму 16750,09 грн.

На підставі вказаного Акту перевірки 23.02.2023 Головним управлінням прийнято такі ППР:

- №31, яким застосовано до фізичної особи ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020 грн за платежем адміністративні штрафи та інші санкції;

- №33, яким фізичній особі ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 251251,38 грн: за податковими та/або іншими зобов`язаннями на суму 201001,10 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 50250,28 грн;

- №34, яким фізичній особі ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 20937,61 грн: за податковими та/або іншими зобов`язаннями на суму 16750,09 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 4187,52 грн.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК визначено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Абзацом першим пункту 75.1 статті 75 ПК передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За приписами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Пунктом 78.4 статті 78 ПК визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно з підпунктом 79.1 статті 79 ПК документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Підпунктом 79.2 статті 79 ПК визначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Згідно з правовим висновком, сформованим Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства про проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. Водночас таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку найперше, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що призводять до протиправності рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Також у постанові від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18 Верховний Суд вказав, що: перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки з урахуванням положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, та що встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Стосовно дотримання відповідачем процедури проведення перевірки, зокрема, пунктів 79.2 статті 79, 42.2 , 42.5 статті 42 ПК необхідно звернути увагу на таке.

Так, Верховний Суд України у постанові від 25 січня 2015 року у справі № 21-425а14 сформував правовий висновок відповідно до якого, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Отже, обставина належного вручення наказу та повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки входить до предмету доказування для цілей вирішення цього спору.

З урахуванням наведеного податковий орган, як суб`єкт владних повноважень, повинен виконувати свої повноваження лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому зобов`язаний був дотриматись порядку, визначеного статтею 42 ПК щодо вручення платнику податків відповідного наказу про початок проведення перевірки щодо нього. Адже відповідно до абзацу другого пункту 79.2 статті 79 ПК тільки виконання цих умов надає право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

У постанові від 04 листопада 2021 року у справі № 320/1375/19 Верховний Суд, проаналізувавши вимоги пунктів 79.2 статті 79, 42.2 статті 42 ПК та наявну судову практику Верховного Суду, в тому числі Великої Палати Верховного Суду (постанова від 08 вересня 2021 року у справі у справі № 816/228/17) з питання застосування цих норм, підтримав усталену правову позицію про те, що невиконання контролюючим органом вимог пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої. Одночасно суд касаційної інстанції зазначив, що обов`язковою передумовою для застосування цього висновку є встановлення обставин, які безумовно свідчать про допущення контролюючим органом порушень вимог ПК України під час призначення та проведення перевірки. У цій постанові Верховний Суд висловив правову позицію про те, що істотною обставиною під час вирішення питання своєчасного повідомлення платника податків про проведення стосовно нього перевірки є встановлення дати, з якої наказ про проведення перевірки вважається врученим. За змістом правового підходу, викладеного у цьому судовому рішенні, суди в обов`язковому порядку повинні встановлювати причини невручення документів платнику податків та наявності/відсутності підстав вважати надіслану кореспонденцію врученою відповідно до вимог статті 42 ПК України, а відтак, і наявністю підстав вважати платника податків обізнаним про призначення перевірки до її початку.

Як уже вказано вище, 21.11.2022 Головним управлінням винесло Наказ, згідно із яким вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків фізичної особи ОСОБА_1 з 26.12.2022 тривалістю 5 робочих днів.

Також 21.11.2022 Головним управлінням видало Повідомлення, у якому зазначено про проведення з 26.12.2022 документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 в приміщенні Головного управління, у зв`язку з чим їй належить відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України, починаючи із вказаної дати, забезпечити надання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема, фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків, зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС.

Аналіз пунктів 79.1 і 79.2 статті 79 ПК дає підстави для висновку про те, що у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (формальна підстава).

Водночас абзац другий пункту 79.2 статті 79 ПК визначає, що виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 ПК документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до абзацу першого пункту 42.5 статті 42 ПК у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

Згідно з абзацом другим пункту 42.5 статті 42 ПК у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Як встановлено судом першої інстанції, копію Наказу та Повідомлення Головне управління надіслало позивачці рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 034 на адресу її місцезнаходження, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1 , однак конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання» повернувся на адресу контролюючого органу.

Наведені обставини також викладені контролюючим органом в Акті перевірки.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у спірній ситуації податковий орган дотримався вимог пунктів 79.2 статті 79, 42.2, 42.5 статті 42 ПК, оскільки копія Наказу та Повідомлення надіслані позивачці за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ( АДРЕСА_1 ), а конверт із вказаними документами із відміткою поштової служби повернувся на адресу контролюючого органу до початку проведення перевірки із зазначенням причин невручення.

Верховний Суд у постановах від 21 жовтня 2021 року у справі № 360/4692/19 та від 17 березня 2021 року у справі № 823/1606/17 зазначав, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Відповідно до абзацу першого пункту 45.1 статті 45 ПК платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

За змістом пунктів 1, 2 розділу ІХ «Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822 (далі Положення № 822), фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою № 5ДР (додаток 12) або Заяви за формою № 5ДРП (додаток 13) відповідно.

Фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання), а у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживання. Фізичні особи, які тимчасово перебувають за межами населеного пункту проживання, подають зазначені заяви особисто або через представника до будь-якого контролюючого органу.

Проаналізувавши вищевказані правові норми, суд зазначає, що процедура внесення змін до Державного реєстру та даних облікової картки пов`язується саме із виконанням фізичною особою як платником податків свого обов`язку щодо звернення до контролюючого органу із відповідною заявою за формою № 5ДР.

Однак доказів звернення до податкового органу з відповідною заявою позивачкою не надано.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 січня 2024 року у справі № 380/15525/21.

Крім того, у податкових деклараціях про майновий стан і доходи, поданих позивачкою до контролюючого органу 08.02.2019 та 05.03.2019, позивачка зазначила свою адресу як АДРЕСА_1 .

Абзацом першим пункту 85.4 статті 85 ПК передбачено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Своєю чергою відповідно до абзацу першого пункту 85.2 статті 85 ПК платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Отже, посилання контролюючого органу на неподання позивачкою документів під час проведення перевірки є обґрунтованими з огляду на дотримання контролюючим органом процедури повідомлення позивачки про проведення перевірки.

Наведені вище обставини беззаперечно свідчать про те, що протиправна поведінка відповідача у спірних правовідносинах із позивачкою відсутня.

Відповідно до підпункту 44.6 статті 44 ПК у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

З огляду на норми підпункту 44.6 ПК, оскільки до закінчення перевірки позивачка не надала посадовим особам контролюючого органу, які проводили перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Зважаючи на вказане, апеляційний суд погоджується з тим, що відповідач дотримав процедуру проведення перевірки, за наслідками якої були прийняті оскаржувані ППР №№33, 34, 31 відповідно.

Наведені вище висновки суду першої інстанції є повними та вичерпними, а відповідні доводи апелянта - надумані, свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи в свою користь, довільне, невиправдано спрощене і неправильне трактування наведених вимог законодавства.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року без змін. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич
Повне судове рішення складено 12 серпня 2024 року.