Справа № 600/3522/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 серпня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/3522/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лелюка О.П., за участю: секретаря судового засідання Білі Я.Ф., представника заявника ОСОБА_1 та представника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, подану до пред`явлення позову,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Заявник просить суд винести ухвалу про забезпечення адміністративного позову, якою заборонити ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо переміщення/призову ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до військової частини з метою проходження ним військової служби у Збройних Силах України до набрання законної сили судового рішення в адміністративній справі.

Подану заяву обґрунтовано тим, що 04 серпня 2024 року ОСОБА_3 був примусово доставлений працівниками патрульної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він не уточнив свої військово-облікові дані відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Того ж дня, як стверджується у заяві, ОСОБА_3 під психологічним примусом та із застосуванням погроз фізичної розправи над ним пройшов професійно-психологічний відбір та військово-лікарську комісію і був визнаний придатним до військової служби. 05 серпня 2024 року заявник був направлений до військової частини у Рівненську область для проходження навчання, проте через стан здоров`я (тромбоз глибоких вен лівої ноги, нога опухла та темно-червоного кольору) його не було прийнято до військової частини. Аналогічна ситуація мала місце і 07 серпня 2024 року при направленні заявника на проходження військової служби у військовій частині у Львівській області, а станом на день подання цієї заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову заявник утримується у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Також у заяві зазначено, що ОСОБА_3 відмовляли у прийнятті заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації через те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 не приймає від громадян наручно поданих заяв про надання відстрочки, а заяви, надіслані поштою, не розглядаються взагалі.

У зв`язку з цим заявник має намір подати позов до Чернівецького окружного адміністративного про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Поряд з цим заявник зазначає про порушення ІНФОРМАЦІЯ_5 процедури проходження військово-лікарської комісії. Так, на даний час невірно визначено стан здоров`я заявника, що призвело до помилкового, на його думку, висновку про придатність його до проходження військової служби. Вказано, що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 ігнорується стан здоров`я заявника і вживаються примусові та протиправні заходи щодо направлення його на військову службу у Збройних Силах України під час мобілізації без надання можливості пройти військово-лікарську комісію у встановленому законом порядку.

З урахуванням таких обставин заявник вважає, що він може бути протиправно мобілізованим на проходження військової служби, що призведе до погіршення стану його здоров`я, неможливості захистити та реалізувати належним чином свої права на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а тому виникає необхідність у вжитті заходів забезпечення позову до подання позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо переміщення/призову ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до військової частини, з метою проходження ним військової служби у Збройних Силах України до набрання законної сили судового рішення в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 09 серпня 2024 року призначено розгляд заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову, подану до пред`явлення позову, в судовому засіданні 09 серпня 2024 року о 16:00; витребувано докази у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні 09 серпня 2024 року представник заявника заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо задоволення заяви про забезпечення позову заперечував, вказавши про її безпідставність, адже з заявами про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_3 не звертався, а ІНФОРМАЦІЯ_5 наразі не вчиняються дії щодо призову ОСОБА_3 на військову службу.

Ухвалою суду від 09 серпня 2024 року, постановленою судом без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, залучено до участі в даній справі заінтересовану особу - ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Також судом витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_7 всі наявні документи відносно ОСОБА_3 , які стосуються його призову/переміщення на військову службу у Збройних Силах України під час мобілізації.

Крім цього, ухвалою суду від 09 серпня 2024 року, постановленою судом без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, оголошено перерву в розгляді заяви до 12 серпня 2024 року о 12 год. 00 хв.

У судовому засіданні 12 серпня 2024 року представник заявника заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві. При цьому вказав, що наразі ОСОБА_3 силою перебуває у ІНФОРМАЦІЯ_8 , інших доказів, окрім доданих до заяви про забезпечення позову, у нього немає.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо задоволення заяви про забезпечення позову заперечував. При цьому знову наголосив, що ІНФОРМАЦІЯ_5 наразі не вчиняються дії щодо призову ОСОБА_3 на військову службу, водночас згідно інформації з ІНФОРМАЦІЯ_7 після проходження медичного огляду ОСОБА_3 втік, його місце знаходження невідоме.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_7 в судове засідання не з`явися, жодних документів від нього до суду не надходило.

За таких обставин, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання та перевіривши наявні у справі матеріали, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів заяви про забезпечення позову, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був направлений на медичний огляд військово-лікарською комісією№ НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 з метою визначення ступеня придатності військовозобов`язаного до військової служби, що підтверджується відповідним направленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04 серпня 2024 року №2498.

За результатами проходження військово-лікарської комісії ОСОБА_3 визнаний придатним до військової служби, про що військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 складено довідку про проходження ВЛК від 04 серпня 2024 року №98/1667.

Також 04 серпня 2024 року ОСОБА_3 пройшов професійно-психологічний відбір кандидата на військову службу, за результатами проведення якого був визнаний таким, яким рекомендується до призову на військову службу під час мобілізації.

Як вбачається зі складеного 04 серпня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_10 бланку вивчення військовослужбовця, призваного по мобілізації, у ОСОБА_3 , наявне хронічне захворювання, а саме тромбоз глибоких вен лівої ноги.

Згідно з консультативними висновками судинного хірурга Центру мініінвазивної хірургії Державної наукової установи «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини» від 09 квітня 2024 року, 14 червня 2024 року та 16 липня 2024 року, ОСОБА_3 , 1976 року народження, встановлено діагноз: проксимальний спровокований підгострий, фіксований тромбоз глибоких вен стегново-підколінного сегменту зліва в стадії часткової реканалізацій.

Також із матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_3 заходився на стаціонарному лікуванні з 02 квітня 2024 року по 12 квітня 2024 року зі встановленими діагнозами: правобічна верхньодольова пневмонія; проксимальний спровокований підгострий, фіксований тромбоз глибоких вен стегново-підколінного сегменту зліва.

Крім цього, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 06 квітня 2009 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, ОСОБА_3 є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 березня 2015 року у справі №727/1140/15-ц, яке набрало законної сили 15 березня 2015 року, розірвано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , зареєстрований відділом РАЦС Чернівецького МУЮ, 24 листопада 2007 року, за актовим записом №2678. Залишено на проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , з батьком ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 08 серпня 2024 року, у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані такі особи: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_13 (з 28 серпня 1990 року по теперішній час); ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (з 19 серпня 1994 року по теперішній час); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (з 01 червня 2009 року по теперішній час).

Питання забезпечення позову регулюються главою 10 Розділу І Кодексу адміністративного судочинства України (статті 150-158).

Згідно частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно частини першої та другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Наведеною вище нормою процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Водночас будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам (роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову).

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, які суд враховує в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім цього згідно правової позиції Верховного Суду у справі №826/14951/18 (постанова від 20 березня 2019 року) до вирішення справи по суті суд може застосувати заходи забезпечення позову. Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Також Верховним Судом (постанови від 28 жовтня 2020 року у справі № 140/2474/20 та від 25 травня 2023 року у справі №520/4563/21) наголошено, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Суд також враховує і те, що відповідно до статті 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з Рекомендацією N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Відтак, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер.

Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункту 1 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналіз змісту поданої заяви про забезпечення позову дає підстави для висновку про не наведення заявником обґрунтованих та переконливих доводів й, відповідно, не надання належних доказів, які б у своїй сукупності могли свідчити про те, що невжиття заходів, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити: 1) виконання рішення суду, прийнятого за результатом розгляду адміністративної справи; 2) ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; 3) поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Отже, заявником не наведено переконливих підстав для забезпечення позову, передбачених пунктом 1 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суд виходить з того, що і до поданої заяви, і в судовому засіданні заявником (його представником) не було надано жодних доказів як звернення ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_9 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, про що вказується у заяві та з приводу чого планується подавати позов в майбутньому, так і не надано належних та достовірних доказів щодо здійснення призову ІНФОРМАЦІЯ_10 чи ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_3 на військову службу під час мобілізації (зокрема, не надано наказ ІНФОРМАЦІЯ_9 чи ІНФОРМАЦІЯ_9 про призов ОСОБА_3 на військову службу під час мобілізації, повістки на відправку ОСОБА_3 до військової частини).

Не надано заявником і жодних доказів щодо здійснення ІНФОРМАЦІЯ_10 відправки ОСОБА_3 до військових частин у Рівненську та Львівську області, про що зазначено у заяві про забезпечення позову.

Не надано представником заявника жодних доказів і того, що наразі ОСОБА_3 перебуває у ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Щодо тверджень представника заявника про утримання ОСОБА_3 у ІНФОРМАЦІЯ_10 силою, то такі без подання жодних доказів судом оцінюються критично. При цьому представником заявника не було надано доказів звернення до правоохоронних органів по вказаному факту.

Поряд з цим на зазначені вище твердження представника заявника у судовому засіданні представник ІНФОРМАЦІЯ_9 повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_10 наразі не вчиняються дії щодо призову ОСОБА_3 на військову службу, а згідно наявної у нього усної інформації з ІНФОРМАЦІЯ_9 після проходження медичного огляду ОСОБА_3 втік і його місце знаходження невідоме.

Отже, доводи поданої заяви є необґрунтованими та суперечливими. Застосування судом обраних у поданій заяві заходів забезпечення позову не може ґрунтуватись лише на твердженнях представника заявника, не підтверджених належними (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України), достовірними (стаття 75 Кодексу адміністративного судочинства України) та достатніми (стаття 76 Кодексу адміністративного судочинства України) доказами.

Також заявником не наведено обґрунтованих підстав для забезпечення позову згідно пункту 2 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (щодо очевидності ознак протиправності оскаржуваного в майбутньому рішення чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність поданої заяви про забезпечення позову, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення. Ухвала у повному обсязі складена 12.08.2024 року.

Суддя О.П. Лелюк