Справа № 460/3041/24
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2024 року м. Рівне №460/3041/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
довійськової частини НОМЕР_1
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорта ОСОБА_1 , зареєстрованого у журналі 14 ОСБ А7098 вх.№3220 від 05.11.2023;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 , зареєстрований у журналі 14 ОСБ А7098 вх.№3220 від 05.11.2023.

Мотивуючи вимоги позовної заяви, представник позивача зазначала, що ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 із рапортом про переведення, який було зареєстровано 05.11.2023 за вх.№3220. У зв`язку з відсутністю відповіді на даний рапорт, 09.01.2024 представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом із проханням надати інформацію чи був розглянутий рапорт військовослужбовця; надати завірену належним чином копію відповіді на рапорт; надати інформацію про підстави та причини ненадання відповіді на рапорт. З огляду на неотримання відповіді на запит та нерозгляд поданого позивачем рапорту про переведення, представник позивача просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 17.05.2024 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 08.07.2024 на 09:30 год. Витребувано додаткові докази у справі та встановлено строк для подачі відзиву відповідачем.

Відповідачем у встановлений судом строк відзиву на позов подано не було.

Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою суду від 08.07.2024 закрито підготовче провадження у справі №460/3041/24 та розпочато розгляд справи по суті. Подальший розгляд справи №460/3041/24 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши заяви по суті, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з 01.03.2022 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Військова частина НОМЕР_1 входить до складу військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 , про що суд повідомлено листом відповідача від 19.05.2024 №1508.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_4 від 02.10.2023 №1466 позивач, на підставі статей 75б, 64б, 39в, 54г графи ІІ Розкладу хвороб визнаний обмежено придатним до військової служби. Непридатним до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спец-спорудах. Придатний до служби у частинах забезпечення, військових комісаріатах, організаціях, навчальних закладах.

25.10.2023 позивач звернувся до командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив клопотання перед вищим командуванням про призначення його на посаду сержанта з матеріального забезпечення роти бойового управління та забезпечення військової частини НОМЕР_5 Оперативного командування "захід" Сухопутних військ Збройних Сил України, ШПК - "старший сержант", ВОС - " НОМЕР_6 ", штат № НОМЕР_7 .

Вказаний рапорт був зареєстрований відповідачем 05.11.2023 за вх.№3220.

По суті рапорту молодшого сержанта ОСОБА_1 було вирішено подати документи із планом переміщення до командира військової частини НОМЕР_3 .

Листом від 10.11.2023 за №3766/1 командир військової частини НОМЕР_1 надіслав командиру військової частини НОМЕР_3 (через відділ персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 ) документи для прийняття рішення по призначенню на посади номенклатури посад ОК " ІНФОРМАЦІЯ_1 " військовослужбовців НОМЕР_1 , які за висновками військово-лікарських комісій визнані обмежено придатними до військової служби.

Так, згідно з Планом переміщення сержантів і солдатів військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 Сухопутних військ до кандидатів, які плануються на переміщення на посади, включено ОСОБА_1 - на посаду сержанта з матеріального забезпечення роти бойового управління та забезпечення військової частини НОМЕР_5 Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України, ШПК - "старший сержант", ВОС - " НОМЕР_6 ".

Підставою для включення в план переміщення зазначено довідку ВЛК про обмежену придатність від 02.10.2023 №1466.

Листом від 06.02.2024 за №1808/1/2084 начальник штабу - заступник командира військової частини НОМЕР_3 , повідомив командира військової частини НОМЕР_2 , у відповідь на запит від 21.12.2023 №1843/1254, інформував, що переміщення військовослужбовців не погоджено через низьку укомплектованість особовим складом військової частини НОМЕР_2 . Рекомендував військовослужбовців, визнаних за станом здоров`я обмежено придатними до військової служби, призначити на посади в підрозділах забезпечення в межах військової частини НОМЕР_2 або підпорядкованих військових частин.

Доказів надіслання та отримання позивачем письмової відповіді на рапорт з вх.№3220 від 05.11.2023 матеріали справи не містять.

Разом з тим, судом також встановлено, що 09.01.2024 адвокат Мандрик В.В. звертався до військової частини НОМЕР_1 в інтересах ОСОБА_1 із адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію чи був розглянутий рапорт військовослужбовця вх.№3220 від 05.11.2023 та надати належним чином засвідчену копію відповіді на такий рапорт або інформацію про підстави та причини ненадання відповіді на рапорт.

У відповідь на адвокатський запит, листом від 29.01.2024 №1843/1591 військова частина НОМЕР_2 повідомляла адвоката Мандрика В.В., що за результатами розгляду рапорту позивача про його переведення до військової частини НОМЕР_5 за станом здоров`я, командуванням військової частини НОМЕР_2 був направлений план переміщення до військової частини НОМЕР_3 вих.№1843/1254 від 21.12.2023 щодо призначення молодшого сержанта ОСОБА_1 на посаду сержанта з матеріального забезпечення роти бойового управління та забезпечення в/ч НОМЕР_5 , шпк "старший сержант", ВОС - 787089А, 10т.р.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Предметом судового оскарження в даній справі є надання/ненадання відповідей на такі рапорти позивача, з приводу чого суд зазначає наступне.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

В подальшому, відповідними Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану продовжувався, який діє на час розгляду даної справи судом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ, в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з ч.4 ст.2 вказаного Закону, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.13 ст.6 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі також - Положення №1153/2008, в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.110 Положення №1153/2008 переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.

Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється:

між з`єднаннями, військовими частинами, оперативними командуваннями - наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні з`єднання, військові частини та оперативні командування;

між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. У період дії - воєнного стану таке переміщення здійснюється наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України;

між військовими частинами видів, родів військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані Міністерству оборони України, - наказом керівника служби персоналу Міністерства оборони України.

Форма та порядок надання клопотання визначаються Міністерством оборони України.

Переміщення осіб офіцерського складу між видами Збройних Сил України, з`єднаннями, військовими частинами та оперативними командуваннями, здійснюється наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні види Збройних Сил України, з`єднання, військові частини та оперативні командування, крім посад, що належать до повноважень вищої посадової особи.

Призначення на посади, що належать до номенклатури посад нижчої посадової особи, здійснюється наказами тих командирів (начальників), до номенклатури призначення яких належать посади, з яких переміщуються військовослужбовці.

З огляду на дані положення законодавства військова частина НОМЕР_1 не уповноважена здійснювати самостійне переміщення військовослужбовців в інші військові частини, а лише клопотати перед вищим командуванням про переміщення.

Пунктом 82 розділу IV Положення №1153/2008 визначено види посад та вимоги при призначенні на посаду, зокрема, такі види посад, як: вищі, рівнозначні та нижчі посади.

За приписами абз.2 п.257 розділу XIV Положення №1153/2008 для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Пунктом 112 розділу IV Положення №1153/2008 визначено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Пунктом 113 вказаного Положення передбачено, що переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.

Наказом Міністерства оборони України №170 від 10.04.2009 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі також - Інструкція №170).

З аналізу приписів Положення №1153/2008 та Інструкції №170 слідує, що комунікація військовослужбовця та його командування з приводу усіх питань, що стосуються проходження ним служби здійснюється шляхом подачі рапортів по команді на ім`я командира (начальника) військової частини.

Суд відмічає, що подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Відповідно до ст.12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 №548-ХІV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Згідно зі ст.14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Як встановлено судом і не є спірним у справі, ОСОБА_1 25.10.2023 звертався до відповідача із рапортом про переведення (вх.№3220 від 05.11.2023) на посаду сержанта з матеріального забезпечення роти бойового управління та забезпечення військової частини НОМЕР_5 Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України, ШПК - "старший сержант", ВОС - " НОМЕР_6 ".

Загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами у військових частинах (установах) Збройних Сил України, штабах угруповань військ, (далі - військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням, встановлені Інструкцією з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124 (далі - Інструкція з діловодства у Збройних Силах України).

Відповідно до п.2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

За вимогами п.2.7.9 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України деякі внутрішні документи (заяви, рапорти, пояснювальні та доповідні записки, довідки тощо) та документи, що створюються від імені кількох структурних підрозділів, оформлюються не на бланках.

Згідно з п. 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів з моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

Відтак, суд дійшов висновку, що командир військової частини за результатами розгляду рапорту (заяви) військовослужбовця, зобов`язаний протягом місяця розглянути рапорт (заяву) військовослужбовця та надати відповідь по суті порушених питань.

Як встановлено в ході судового розгляду справи та не спростовано позивачем, командиром військової частини НОМЕР_1 в межах його компетенції, за результатами розгляду рапорту позивача про переведення (вх.№3220 від 05.11.2023), 10.11.2023 було складено та надіслано відповідний План переміщення до військової частини НОМЕР_3 для погодження командиром військової частини НОМЕР_2 .

У такому Плані переміщення відповідачем ОСОБА_1 рекомендовано для комплектування на посаду сержанта з матеріального забезпечення роти бойового управління та забезпечення військової частини НОМЕР_5 Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України, ШПК - "старший сержант", ВОС - " НОМЕР_6 ".

Проте, вказаний План переміщення не був погоджений командуванням військової частини НОМЕР_2 , у зв`язку з низькою укомплектованістю.

Відмова у погодженні Плану переміщення не є предметом судового розгляду даної справи.

Дослідженими ж судом доказами підтверджено що відповідачем було виконано всі необхідні та належні дії, які пов`язані із переведенням (переміщенням) позивача.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 18-рп/2004 термін "порушене право", який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". При цьому з приводу останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Проте, право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 року у справі №687/1539/16-а та від 04.02.2020 року у справі №320/7969/17.

Суд зауважує, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Відповідно, дії суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо: по-перше, такі дії вчинені владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції і по-друге, оспорювані дії є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Враховуючи, що станом на час звернення позивача з цим позовом до суду військовою частиною НОМЕР_1 рапорт позивача фактично був розглянутим, хоча в подальшому і не погоджений, суд вважає безпідставними посилання позивача на наявність з боку відповідача протиправної бездіяльності щодо розгляду відповідного рапорту.

Відсутність доказів отримання стороною позивача інформації щодо розгляду такого рапорту на висновки суду не впливає, оскільки зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків ОСОБА_1 , тобто припинення чи неможливість реалізації його права та/або виникнення додаткового обов`язку через дії або бездіяльність відповідача в даному випадку не відбулися.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його дії, а позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_8 )

Відповідач - військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_9 )

Повний текст рішення складений 12 серпня 2024 року

Суддя С.А. Борискін