Справа № 160/14537/24
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
04 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:
Позовні вимоги мотивовано тим, що за спірний період (з 01.02.2023 року по 21.07.2023 року) позивач не отримував передбачену законодавством додаткову винагороду за несення військової служби щодо охорони об`єкту критичної інфраструктури.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Також, даною ухвалою у відповідача було витребувано: копію бойового розпорядження Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 02.06.2022 року №69; копії всіх бойових розпоряджень виданих військовою частиною НОМЕР_1 стосовно солдата ОСОБА_1 на виконання ним заходів із забезпечення надійної охорони та оборони залізничного шляхопроводу через залізничні колії довжиною 50 м 1030 км ПК-1 перегону Синельникове 2 - Запоріжжя у Синельникове (Самарського мосту).
Також, відповідач зауважив, що відповідно до пункту 6 Роз`яснення від 11.04.2023 року №423/1932 «Щодо переліку об`єктів критичної» інфраструктури», перелік об`єктів критичної інфраструктури затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 № 1229-рс-ОП «Про затвердження переліку об`єктів критичної інфраструктури (1 категорії критичності), які потребують першочергового прикриття від повітряних ударів противника». Для виконання бойових (спеціальних) завдань з охорони та оборони об`єктів критичної інфраструктури військова частина отримує відповідне бойове розпорядження.
Зазначив, що перелік об`єктів державного значення, що підлягають охороні та обороні в умовах надзвичайного стану і особливого періоду військовими частинами Державної спеціальної служби транспорту, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 року № 1833-034 «Про затвердження переліків об`єктів державного значення, що підлягають охороні та обороні в умовах надзвичайного та особливого періоду». Самарський автомобільний міст через р. Самара, охорону якого, зокрема як вказує позивач, він здійснював у спірний період в складі сил і засобів військової частини НОМЕР_1 , відряджених до військової частини НОМЕР_4 , в переліку об`єктів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 року № 1833-034, відсутній.
Отже, відповідач вважає, що твердження позивача, що він виконував бойове завдання з охорони та оборони об`єкту саме критичної інфраструктури в умовах воєнного стану в складі військової частини НОМЕР_1 є помилковим.
Окрім цього, звернув увагу, що наказом Міністра оборони України від 25.01.2023 року № 44, яким були внесенні зміни до наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року, на час спірних правовідносин не було передбачено здійснення доплати за охорону важливих об`єктів (в тому числі і об`єктів транспортної інфраструктури), які не віднесені до об`єктів критичної інфраструктури в установленому порядку.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом з матеріалів справи встановлено, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.04.2022 року №31, на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», 69/2022 «Про загальну мобілізацію», 71/2022 «Про використання Збройних Сил України та інших військових формувань» та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та на підставі мобілізаційного розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.03.2022 року №3231/20/2/44/595дск, позивача з 11 квітня 2022 року було зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду водія ІНФОРМАЦІЯ_7.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.06.2022 №103 військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_1 , зокрема солдата ОСОБА_1 було відряджено до військової частини НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .
В подальшому, відповідно до Бойового розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.06.2022 відрядженим особовим складом ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6) було прийнято під охорону та оборону об`єкт інфраструктури у АДРЕСА_2.
В період з 21.03.2023 по 23.03.2023 (включно) солдат ОСОБА_1 знаходився у відрядженні у м. Конотоп, отже, виконання бойового завдання з охорони об`єкту Самарський автомобільний міст через р. Самара позивач не здійснював.
З 01.06.2023, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.06.2023 №169, солдат ОСОБА_1 посаду сапера розмінування відділення розмінування 1 взводу розмінування 3 роти розмінування батальйону розмінування прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
З 09.06.2023 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.06.2023 №178, солдат ОСОБА_1 вибув у зв`язку з необхідністю переміщення особового складу в розпорядження командира батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 , до КП батальйону розмінування в с. Розкопанці. Богуславського району, Київської області з 09.06.2023 з об`єкту Самарський автомобільний міст через р. Самара.
Таким чином, солдат ОСОБА_1 був залучений до охорони об`єкту Самарський автомобільний міст через р. Самара по 08.06.2023 р. включно, відповідно окрім часу перебування у відрядженні у м. Конотоп з 21 по 23.03.2023 р.
З метою встановлення підстав невиплати додаткової винагороди у період часу з лютого 2023 року по червень 2023 року, представником позивача до військової частини НОМЕР_1 був направлений адвокатський запит з вимогою нарахування та виплати додаткової винагороди.
На адвокатський запит від 29.04.2024 року від військової частини надійшла відповідь від 10.05.2024 року за № 1452 щодо відсутності підстав нараховувати та сплачувати додаткову винагороду ОСОБА_1 за спірний період, а також була надана довідка про грошове забезпечення позивача та витяг з наказу від 11.04.2022 року № 31 про зарахування ОСОБА_1 до особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Таким чином, враховуючи наведене, позивач зазначає, що йому неправомірно не виплачувалась додаткова винагорода у розмірі 30 000 гривень.
Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» протиправною, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає мовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168, пунктом 1 якої було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24.02.2022 року.
Вказана Постанова № 168 у спірному періоді мала декілька редакцій щодо предмета спору.
Відповідно до п. 2 розділу XXXIV Порядоку №260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
«...30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.
Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень...».
При цьому, у зв`язку з введенням в дію наказу Міністра оборони України від 25.01.2023 № 44, Департаментом соціального забезпечення Міністерства оборони України розроблено роз`яснення від 11.04.2023 №423/1932 окремих питань щодо виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого.2022 р. №168.
Згідно з пунктом 6 «Щодо переліку об`єктів критичної інфраструктури» Роз`яснення від 11.04.2023 № 423/1932 перелік об`єктів критичної інфраструктури затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 № 1229-рс-ОП «Про затвердження переліку об`єктів критичної інфраструктури (І категорії критичності), які потребують першочергового прикриття від повітряних ударів противника.
Для виконання бойових (спеціальних) завдань з охорони та оборони об`єктів критичної інфраструктури військова частина отримує відповідне бойове розпорядження.
Перелік об`єктів державного значення, що підлягають охороні та обороні в умовах надзвичайного стану і особливого періоду військовими частинами Державної спеціальної служби транспорту, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 №1833-034 «Про затвердження переліків об`єктів державного значення, що підлягають охороні та обороні в умовах надзвичайного та особливого періоду».
Суд зауважує, що Самарський автомобільний міст через р. Самара, охорону якого позивач здійснював у спірний період в складі сил і засобів військової частини НОМЕР_4 , в переліку об`єктів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 року № 1833- 03,4, відсутній, так само відсутній цей об`єкт в переліку об`єктів критичної інфраструктури, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 року № 1229-рс-ОП.
Крім того, суд зазначає, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до п. 2-1 Постанови №168, порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Підставою для виплати відповідно до постанови КМУ №168, є саме наказ командира, якому передує документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, яким є один з таких документів:
бойовий наказ (бойового розпорядження);
журнал бойових дій (вахтового журналу) або журнал ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл);
рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням, військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Відповідно до наявних в матеріалах справи копій документів, позивач участі в бойових діях не приймав, на охорону об`єкту критичної інфраструктури не направлявся.
Відтак, підстави для виплати додатковї винагороди у спірний період були відсутні.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Решта доводів висновків суду по суті спору не спростовують.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням вищевикладеного та наданих доказів у їх сукупності, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до вимог ст.139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник