Справа № 520/13058/24
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 р. № 520/13058/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозленд" до Тернопільської митниці Держмитслужби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хозленд" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним і скасувати рішення Тернопільської митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів № UА 403070/2024/000088/2 від 20.03.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та таким, що прийняте всупереч нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до Електронного кабінету, яка міститься в матеріалах справи.

Представником відповідача 27.05.2024 через підсистему "Електронний суд" до канцелярії суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

У період з 22.07.2024 по 09.08.2024 суддя Панов М.М. перебував у щорічній відпустці, тому вирішення даної справи здійснюється в перший робочий день після відпустки.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОЗЛЕНД» (далі - позивач, ТОВ «ХОЗЛЕНД») в березні 2024 року імпортувало з Китаю на територію України: товар № 1 - щітки для прибирання (код згідно УКТЗЕД 96039091); товар № 2 - швабри для прибирання (код згідно УКТЗУД 96039099); товар №3 - ганчірки для миття підлоги (код згідно УКТЗУД 63071090); товар №4 - речі домашнього вжитку з пластмас, змінна частина для швабр (код згідно УКТЗУД 39249000).

Товар ввозився позивачем на підставі зовнішньоекономічного контракту № 21/НС від 01.09.2018 (далі - Контракт).

Митне оформлення товару здійснювалося Тернопільською митницею Держмитслужби України (далі - відповідач).

Відповідно до умов Контракту сторони на кожну окрему поставку товару підписують специфікацію та постачальник надає покупцю інвойс на оплату товару.

Пунктом 1.1 Контракту передбачено, що постачальник зобов`язується поставити покупцю товари окремими партіями в асортименті, кількості та за ціною, яка узгоджена сторонами в специфікації до контракту, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити товар, в передбачені Контрактом строки.

Згідно п. 2.3. Контракту, ціни за одиницю товару і сума кожної партії поставки визначається Специфікацією, яка є невід`ємною частиною договору.

Умовами поставки товару є - FОВ відповідно до міжнародних правил ІНКОТЕРМС-2000, валюта контракту - долари США.

Відповідно до п.2.5. Контракту, ціни на поставлений товар встановлюються постачальником з урахуванням витрат на виготовлення упаковки та робіт, пов`язаних з упаковкою товару, виробництвом та наклеюванням етикеток, виготовленням та нанесенням транспортного маркування, а також на підготовку необхідної документації на відвантаження товару та з урахуванням витрат на доставку товару від місця виробництва до порту завантаження на борт судна.

Відповідно до п. 2.6. Контракту, сума кожної партії поставки, ціна за одиницю товару та кількість товару остаточно визначаються в рахунку-фактурі (інвойсі) на кожну партію поставки товару.

В березні 2024 року відповідач під час митного оформлення товару збільшив митну вартість товару позивача, шляхом коригування митної вартості та застосував резервний (шостий) метод визначення митної вартості, про що було прийнято оскаржуване рішення № UА 403070/2024/000088/2 від 20.03.2024.

Так, позивач зазначає, що ним було ввезено на територію України з Китаю товар за Контрактом, Специфікацією № 16 від 11.12.2023, Інвойсом № SL20231214 від 14.12.2023 на загальну суму 11 366,20 доларів США.

Відповідно до п. 5.1. Контракту сторони узгодили, що оплата товару здійснюється після підписання Специфікації на кожну партію поставки товару на умовах 100% передплати.

Платіжною інструкцією № 6 від 01.02.2024 року було здійснено оплату товару за вказаним інвойсом та Специфікацією в сумі 11 366,20 дол. США.

Під час митного оформлення на підтвердження митної вартості товару декларант надав відповідачу наступні документи:

1. Митну декларацію № 24UА91U3 від 19.03.2024 з декларацією митної вартості до МД;

2. Рахунок-фактура (Інвойс) № SL20231214 від 14.12.2023;

3. Сертифікат якості від 14.12.2023;

4. Пакувальний лист від 14.12.2023;

5. Коносамент № НS123121179 від 21.12.2023;

6. Накладна УМВС (SМGS consignment note) № 521229 від 26.02.2024;

7. Сертифікат про походження товару С70001 від 30.01.2024;

8. Платіжна інструкція № 6 від 01.02.2024;

9. Довідка про транспортні витрати № CLL17738 від 01.03.2024;

10. Рахунок-фактура на транспортно-експедиційні послуги № СLL147.1/24 від 20.02.2024;

11. Рахунок-фактура на транспортно-експедиційні послуги № СLL147/24 від 06.02.2024;

12. Контракт з постачальником № 21/НС від 01.09.2018;

13. Додаткова угода № 4 від 30.12.2020 до контракту (додаток 12);

14. Додаткова угода № 5 від 12.09.2022 до контракту (додаток 19);

15. Специфікація № 16 від 11.12.2023 до контракту;

16. Договір транспортного експедирування № К-623/22 від 01.05.2022;

17. Договір про надання послуг митного брокера № БР-175 від 23.09.2019.

Для митного оформлення товару позивачем визначено митну вартість за ціною контракту згідно зі ст. ст. 57, 58 Митного кодексу України (надалі - МК України).

Так, в графі 12 митної декларації № 24UА91U3 від 19.03.2024, позивач зазначив митну вартість товару в розмірі - 568 350,25 грн., яка вираховується при додаванні загальної вартості товару за інвойсом та витрат на транспортування товару до кордону України наступним чином:

фактурна вартість товару 442 990,83 грн. (11 366,20 доларів США х 38,9744 грн. - за курсом НБУ на момент подачі митної декларації) + 125 359,43 грн. (витрати на транспортування до кордону України).

Сума витрат на транспортування товару у розмірі 125 359,43 грн. підтверджена декларантом відповідними документами: договором транспортно-експедиційного обслуговування № К-623/22 від 01.05.2022; Довідкою про транспортні витрати № СLL17738 від 01.03.2024; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № СLL147/24 від 06.02.24 та № СLL147.1/24 від 20.02.24 (див. пункт 1,2, рахунку-послуги за межами України), та платіжним дорученням № 147842 від 27.02.2024 та № 145984 від 07.02.24.

19.03.2024 електронним повідомленням № е091аddf-98bа-4f30-b714-52b7d6с2е4еb, декларантом від митниці було отримано вимогу: в зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості та наявними розбіжностями, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме фактурну вартість, не надано документ про ТЕП. Прошу відповідно до ч.2 ст. 53 МКУ надати відповідні документи, а у разі їх відсутності, документи відповідно до ч. З ст. 53 МКУ.

На вимогу про надання додаткових документів, декларантом було надано відповідь за номером № 1903-2 від 10.03.2024, про те, що надані документи до митного оформлення містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає до сплати за ці товари.

Додатково позивачем для підтвердження митної вартості було надано наступні документи: прайс-лист виробника; банківський платіжний документ про оплату транспортно-експедиторських послуг; заявка до договору перевезення № СLL17738 від 19.03.24.

Також запропоновано відповідачу, що у разі відмови у застосуванні першого методу визначення митної вартості, відповідно до ч. 6 ст. 55 МКУ провести консультацію в письмовому вигляді та надати інформацію наявну у митного органу щодо ідентичних та аналогічних товарів, його походження, умови поставки та інше.

Після направлення даного листа, декларантом від митниці отримане рішення про коригування митної вартості товару № UА 403070/2024/000088/2 від 20.03.2024.

Вказаним рішенням було скориговано митну вартість товару за шостим (резервним) методом відповідно до ст. 64 МК України.

Так, відповідно до гр. 28, 30 рішення № UА 403070/2024/000088/2 від 20.03.2024, відповідачем скориговано митну вартість товару № 1 в сторону збільшення з 576,20 дол. США до 1387,20 дол. США; товар № 2 з 11 491,01 до 15 814,11 дол. США; товар № 3 з 2 119,60 до 4 605,75 дол. США; товар № 4 з 395,84 до 874,80 дол. США.

20.03.2024 на підставі рішення про коригування митної вартості товару, відповідачем також видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА403070/2024/000148.

Позивач не погодився із завищенням митної вартості, карткою відмови і звернувся до відповідача з проханням про випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання згідно із ч. 7 ст. 55 МК України.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 55 МК України, у випадку незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Після отримання такого дозволу:

1. Позивач надав Відповідачу нову митну декларацію № 24UА50U3 від 20.03.2024 з повторним наданням документів, які підтверджують митну вартість товару і вказані в гр. 44 такої митної декларації;

2. Позивач здійснив доплату митних платежів від скорегованої відповідачем митної вартості на загальну суму 85 695,89 грн, з якої: переплата ввізного мита 18 502,35 грн. та ПДВ 20% - 67 193,54 грн. (відповідно до гр. 47-48 МД № 24UА9U5 від 27.02.2024).

3. Відповідач здійснив митне оформлення товару з відміткою в гр. 48 митної декларації «відстрочення платежів до 18.06.2024» згідно із ч. 7 ст. 55 МК України.

Таким чином, збільшення митної вартості товару за рішенням митниці призвело до надмірної сплати позивачем митних платежів на загальну суму 85 695,89 грн.

Не погодившись із прийнятим Тернопільською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч. ч 2, 3, 5 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 57 Митного кодексу України при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларантові. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи.

Суд зазначає, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однак, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 19.03.2019 по справі № 810/4116/17, від 13.10.2020 по справі № 826/13139/15.

При цьому, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі № 809/1469/16, від 01.04.2021 по справі № 260/695/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судовим розглядом встановлено, що митне оформлення товарів здійснювалось позивачем за основним методом (ціною договору).

Позивачем до митного оформлення подано митні декларації, а також документи на підтвердження вартості товарів, що поставляються в Україну.

Коригування митної вартості здійснено митним органом за другорядним (резервним) методом у відповідності до ст. 64 Митного кодексу України.

Рішення митного органу про коригування митної вартості прийняте з огляду на невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально.

Щодо посилань відповідача у спірному рішенні на те, що при митному оформленні товарів рахунок на транспортно-експедиторські послуги не містить суми ПДВ; залізничним транспортом товар переміщувався іншим перевізником, не надано договір; не надано копію митної декларації країни відправника; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів та інші документи перелічені в ст. 53 МКУ, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що фактурна вартість товару в розмірі 11 366,20 дол. США підтверджується Специфікацією № 16 від 11.12.23, Інвойсом №SL20231214 від 14.12.2023 та платіжна інструкція № 6 від 01.02.24.

Транспортні витрати в розмірі 125 359,43 грн. підтверджені: договором транспортно-експедиційного обслуговування № К-623/22 від 01.05.2022; Довідкою про транспортні витрати № CLL17738 від 01.03.2024; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № CLL147/24 від 06.02.24 та № CLL147.1/24 від 20.02.24 (див. пункт 1,2, рахунку-послуги за межами України), та платіжним дорученням № 147842 від 27.02.2024 та № 145984 від 07.02.24.

Всі надані документи мають однакові числові значення, розбіжностей не мають, що дає можливість для визначення митної вартості товару за першим методом.

Стосовно недостовірності відомостей декларанта щодо оплати транспортно-експедиторських послуг через відсутність ПДВ в рахунку № CLL147/24 від 06.02.24 та № CLL147.1/24 від 20.02.24 - відповідно до абзацу "а" підпункту 195.1.3 пункту 195.1 статті 195 ПКУ, операції з міжнародного перевезення пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським, річковим та авіаційним транспортом оподатковуються за нульовою ставкою.

Вищевказані рахунки на оплату транспортних послуг містять фразу «без ПДВ» саме через нульову ставку, про що і зазначено в стовпчику рахунку «Сума ПДВ» - 0.

Організація перевезення товару до кордону України здійснювалася за договором на транспортно-експедиційне обслуговування № К-623/22 від 01.05.22 з експедитором ТОВ «КАРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС» (надалі - договір з експедитором), який надавався декларантом Відповідачу разом з первинною митною декларацією.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність», експедитор - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Платою експедитору вважаються кошти, що сплачені клієнтом за належне виконання договору транспортного експедирування.

При цьому, відповідно до ст. 4 наведеного закону, експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати від свого імені та в інтересах Клієнта договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо. Таке право експедитора закріплене і в вищезгаданому договорі.

Таким чином, на підтвердження транспортно-експедиційних витрат по перевезенню товару до кордону України, позивачем були надані до митниці документи, оформлені експедитором ТОВ «КАРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС», а саме: рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг, довідку про транспортні витрати та платіжні інструкції про оплату таких послуг, оскільки розрахунки за перевезення товару здійснювалися ТОВ «ХОЗЛЕНД» саме з експедитором, а не з кінцевими надавачами послуг.

За таких підстав, надання документів на підтвердження транспортних витрат саме від експедитора, а не кінцевого перевізника, відповідає умовам укладеного позивачем договору з експедитором та положенням митного законодавства України.

Суд зазначає, що копії митної декларації країни відправника, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів та інші документи перелічені в ч. 3 ст. 53 МКУ при митному оформленні товарів можуть бути витребувані тільки за наявності підстав та неподанні позивачем документів перелічених в ч. 2 ст. 53 МКУ, а тому така вимога суперечить митному законодавству.

Таким чином, митна вартість товару, що була визначена декларантом за першим методом, підтверджена документально, розбіжностей не має, всі числові показники в наявності.

Також відповідач зазначає, що за результатами застосування системи аналізу ризиків згенеровано наступні митні формальності за кодами « 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів» та « 106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».

У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару оскільки вартість раніше оформлених в попередніх періодах митними органами таких товарів є значно вищою. Враховуючи дану інформацію заявлена до митного оформлення митна вартість не могла бути визнана.

Отже, за позицією відповідача та наявними документами по справі, справжньою підставою для коригування митної вартості товару слугувало не відсутність документів за якими можна визначити митну вартість товару, а спрацювання системи ризиків де є інформація про значно вищою ціну на подібний товар.

Стосовно посилання відповідача на спрацювання системи управління ризиків, то ця система є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформлені товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження митної вартості товару, обраного декларантом та не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості, так як надані для митного оформлення документи підтверджують вартість товару.

Крім того, відповідач обмежився лише посиланням на номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не надавши порівняння в товарі, його фактурну вартість, та інші комерційні умови поставки.

Так, за умовами контракту, за яким відбувалось постачання товару, ціна товару встановлюється за одиницю товару, а не за кг, як вказує відповідач та вочевидь має інше ціноутворення.

Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа №400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

У постанові від 05.02.2019 р. у справі №816/1199/15-а, Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним митницею за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 19.02.2019 р. по справі №805/2713/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем документально підтверджується надання відповідачу всіх необхідних документів для визначення митної вартості товару, що в свою чергу виключає законі підстави для витребування відповідачем додаткових документів та застосування резервних методів.

З урахуваннями викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем подано до митного органу під час митного оформлення товару пакети документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Отже, враховуючи вищевикладене, рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів № 403070/2024/000088/2 від 20.03.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозленд" підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 262, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозленд" (вул. Морозова, буд. 13, м. Харків, 61036, ) до Тернопільської митниці Держмитслужби України (вул. Текстильна, буд. 38, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46004, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Тернопільської митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів № UА 403070/2024/000088/2 від 20.03.2024.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозленд" () сплачену суму судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці ().

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов