Справа № 440/9435/24
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

12 серпня 2024 рокум. ПолтаваСправа № 440/9435/24

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Удовіченко С.О., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про поновлення на посаді, визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 07.08.2024 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань в якій просить:

1. Врахувати, що на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за подання даного позову.

2. Не обмежувати доступ до суду та поновити строк на звернення до суду з даним позовом. Причини пропуску визнати поважними.

3. Ухвалити рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді державної служби в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань, шляхом визнання протиправним та скасування наказу Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України від 18.03.2020 № 149/ОС-20 Про звільнення.

4. Розглянути справу в порядку загального позовного провадження.

5. Витребувати в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань 1. оригінал наказу Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України від 18.03.2020 № 149/ОС Про звільнення та оригінали наказів Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України стосовно переведення державних службовців Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань.

6. Звернути увагу що у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 Департамент з питань виконання кримінальних покарань не повністю виконав рішення у справі № 640/8379/20 і виплатив ОСОБА_1 заробітну плату не за увесь період навчання у Національній академії державного управління при Президентові України, і тому суд повинен поновити ОСОБА_1 на роботі в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань, щоб було повністю виконане рішення у справі № 640/8379/20. Без задоволення даного позову не може бути повністю виконане рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.09.2020 у справі № 640/8379/20, яке набрало законної сили, і не може бути вирішена справа № 640/12615/19.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, справа № 440/9435/24 розподілена 19.07.2024 судді Удовіченку С.О.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частин другої, третьої цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Предметом даного позову є правомірність наказу Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України від 18.03.2020 № 149/ОС-20 Про звільнення, яким ОСОБА_1 звільнено з посади провідного спеціаліста відділу організаційно-аналітичної роботи та планування Управління організаційно-аналітичного, документального та адміністративно-господарського забезпечення Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України у зв`язку із ліквідацією Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до пункту 11 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" з припиненням державної служби. Підстава - попередження від 05.02.2020.

Позивач у позовні заяві просить суд поновити строк звернення до суду вказуючи, що: "... не погодилася із звільненням мене як провідного спеціаліста і вчасно звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, в якому просила визнати бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань по невиконанню наказу Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України від 16.09.2019 №125/ОС-19 протиправною та зобов`язати Департамент з питань виконання кримінальних покарань виконати наказ Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України від 16.09.2019 №125/ОС-19, шляхом поновлення мене на посаді провідного спеціаліста відділу з організаційно-аналітичних питань Управління забезпечення та документообігу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань (справа № 640/8319/20).

03.08.2024 у ЄДРСР я побачила, що рішення у справі № 640/8319/20 не набрало законної сили, а отже, питання мого звільнення з посади провідного спеціаліста в законному порядку не вирішене.

Оскаржуваний наказ був оформлений на 7 день з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби 00710-19, спричиненої коронавірусом ЗАКЗ-СоУ-2, коли державна влада рекомендувала не звільняти працівників з роботи.

Під час розгляду справи № 640/8319/20 я не мала права звертатися ще з одним позовом про поновлення мене на роботі.

Окрім того, що я вирішувала справу № 640/8319/20, я ще паралельно вирішувала питання рейдерства бізнесу і приватної власності моєї матері ОСОБА_2 - її приватного стоматологічного кабінету, у якому вона працювала із 2002 року, та державної власності. Я допомагала моїй матері писати заяви, пояснення, скарги, тому що я 2 роки навчалася в Національній академії внутрішніх справ. Наприклад, допомагала їй вести справи № 546/375/20, № 546/376/20 та кримінальні провадження розпочаті на підставі цих судових рішень. Це були не єдині кримінальні провадження, тому що ми зверталися стосовно рейдерства з іншими заявами про вчинення кримінального правопорушення.

Поки я була у ФРН 03.05.2022 у Решетилівці помер мій батько ОСОБА_3 і недобросовісні спадкоємці мого батька на підставі підроблених документів вирішили зробити мою квартиру спадщиною мого батька і в межах спадкової справи ОСОБА_3 позбавити мене і мою матір ОСОБА_2 нашого єдиного житла. Я звернулася з позовом про закінчення спадкової справи без видачі свідоцтв про право на спадщину та зобов`язання прийняти заяву про прийняття спадщини із заведенням спадкової справи (справа № 546/239/23). У даній справі у ЄДРСР 107 судових рішень і справа ще не вирішена.

Після приїзду з ФРН у АТ Полтавагаз я з моєю матір`ю побачили підроблені документи, що треті особи є власниками моєї з ОСОБА_2 квартири, а тому ми з ОСОБА_2 звернулися до суду (справа № 546/160/23). У даній справі у ЄДРСР 75 судових рішень і справа ще не вирішена.

із часу мого приїзду з ФРН 22.09.2022 по даний час я є учасником 34 судових справ, по яких я готую і подаю процесуальні документи. Окрім моїх судових справ веду ще 24 судові справи моєї матері ОСОБА_2 .

Я не здобула навіть диплома бакалавра із спеціальності 081 Право і тому мені складно готувати процесуальні документи, але я стараюся і працюю для вирішення питань у судах. Наприклад, за 5 днів я написала 3 відзиви на апеляційні скарги по справі № 440/8/23 і в результаті виграла цю справу. У мене практично немає вихідних і вільного часу.

Знаючи, що підходить 5-річний ювілей відкриття Окружним адміністративним судом м. Києва провадження у справі № 640/12615/19 (№ у ЄДРСР - 83546431), яка стосується відпусток за особливий характер праці, і яка ще не вирішена, щоб відновити у пам`яті точно дату відкриття провадження у справі, я зайшла до ЄДРСР подивитися чи вирішена справа № 640/12615/19 чи не вирішена.

01.08.2024 я зрозуміла, що без вирішення даного позову не можна правильно і справедливо обрахувати заробітну плату за час щорічної додаткової відпустки за особливий характер праці.

Суд повинен задовольнити моє клопотання про поновлення процесуального строку на подання даного позову, тому що порушення розумних строків вирішення справи № 640/12615/19 не залежало від моєї волі (я не винна, що суд протягом 5 років не може вирішити справу за моїм позовом, який стосується заробітної плати). Отже, строк на звернення до суду із даним позовом необхідно поновити, тому що я його пропустила з поважних причин.

Раніше я не мала фізичної можливості, маючи фактично 58 судових справ, звернутися із даним позовом та й не знала, що рішення у справі № 640/8319/20 не набрало законної сили. Я у першу чергу вирішувала питання приватного стоматологічного кабінету моєї матері, у якому моя мати працювала із 2002 року, та питання мого з ОСОБА_2 єдиного житла - квартиру, у якій ми проживаємо із 1996 року".

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією з підстав для поновлення строку може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Реалізувати своє право на захист у порядку адміністративного судочинства, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні та об`єктивні причини.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строк, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Розумні строки в адміністративному судочинстві це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2022 у справі № 990/102/22.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен дізнатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

При визначенні початку строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Вищевказані правові висновки відображені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 при розгляді справи № 9901/141/20.

Позивач з даним позовом звернулася до суду більш ніж через чотири роки після винесення наказу Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України від 18.03.2020 № 149/ОС-20 Про звільнення та як наслідок припинення трудових відносин із Адміністрацією Державної кримінально-виконавчої служби України.

Як на підставу поважності строку звернення до суду вказує, що 03.08.2024 у ЄДРСР побачила, що рішення у справі № 640/8319/20 не набрало законної сили, а отже, питання звільнення з посади провідного спеціаліста в законному порядку не вирішене.

З даного приводу, суд зазначає, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2021 по справі № 640/8319/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2021 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про поновлення на роботі залишено без задоволення (https://reestr.court.gov.ua/Review/101693192).

При цьому, ухвалою Верховного Суду від 24.01.2022 по справі № 640/8319/20 касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 вересня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2021 у справі № 640/8319/20 повернуто особі, яка її подала (https://reestr.court.gov.ua/Review/103033496).

Вищевказане спростовує доводи позивача, що рішення по справі № 640/8319/20 не набрало законної сили та те, що про останнє не було відомо.

Крім того, розгляд справи № 640/8319/20 не перешкоджав ОСОБА_1 оскаржити у встановлений Кодексом адміністративного судочинства України строк наказ від 18.03.2020 № 149/ОС "Про звільнення".

Як зазначено у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2021 по справі № 640/8319/20 "... наказ Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України від 18.03.2020 №149ЮС-20, позивачкою не оскаржено.

Поряд з викладеним, апелянт стверджує про наявність підстав для поновлення на роботі, посилаючись, зокрема, на наказ від 16.09.2019 №125/ОС-19 «Про навчання ОСОБА_1 », який не стосується правовідносин щодо звільнення та поновлення останньої".

Таким чином про оскаржуваний наказ позивачу було достименно відомо ще при розгляді справи 640/8319/20.

У свою чергу Верховний Суд в постанові від 11.11.2021 у справі №260/611/21 зазначив, що "... реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою. При цьому, отримання позивачем листа відповідача від 10 грудня 2020 №1723/02-12 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку".

Стосовно інших доводів позивача, суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист, для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.07.2018 у справі № 521/21851/16-а, від 04.03.2020 року у справі №2040/5999/18.

Проте, позивачем будь-яких об`єктивних обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до суду, не зазначено та відповідно належних та допустимих доказів не надано.

Оцінюючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод для звернення до суду протягом встановленого законом строку, а наведені позивачем у заяві обставини носять суб`єктивний характер та отже не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду, тому підстави для поновлення строку, вказані у позовній заяві не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Згідно з частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху на підставі статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 118, 120, 121, 122, 123, 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними підстави, вказані позивачем у позовній заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про поновлення на посаді, визнання протиправним та скасування наказу залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду:

- заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів на їх підтвердження;

Роз`яснити позивачу, якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.О. Удовіченко