Справа № 395/782/24
Суддя: Орендовський В. А.
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 395/782/24 Провадження № 2-а/395/6/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Орендовського В.А.,

за участю секретаря судового засідання Піддубної Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новомиргороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 58 від 23 квітня 2024 року про накладення адміністративного стягнення, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , у відповідності до якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210-1 ч.2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 гривень, як таку, що винесена безпідставно та з порушенням чинного законодавства. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив про те, що відносно нього було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, згідно якої він працюючи водієм в ПП «АЙ ЕНД Ю ГРУП АГРО», згідно акту начальника відділу кадрів відмовився від ознайомлення з наказом про увільнення від роботи 20.03.2024 року, для явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для уточнення облікових даних. Відмовившись від ознайомлення з вищевикладеним наказом я до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для уточнення облікових даних не з`явився, таким чином своїми діями порушив вимоги ч. 1, 3 ст. 22, ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинивши при цьому правопорушення в особливий період, під час дії в державі правового режиму «воєнного стану». Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, а саме будь-яких документів, зокрема мобілізаційного розпорядження, повістки на своє ім`я він не отримував та не бачив, лише дізнався про наказ на підприємстві про увільнення від роботи 20.03.2024 року та явку до РТЦК та СП, при чому хто виніс даний наказ та природу його походження йому невідомо. Оскаржувана постанова винесена у його відсутність та він був не обізнаний про дату, місце та час розгляду даної постанови, чим порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Також в період з 20 березня по 29 березня 2024 року він перебував у відрядженні до ТОВ «ПрАТ «Миколаївське» для вантажного перевезення с/г продукції. Крім цього, оскаржувана постанова містить розбіжності зокрема в резолютивній частині якої зазначено про накладення на нього штрафу у сумі 5100 гривень або 300 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто незрозуміло в якому розмірі штраф на мене накладено 200 чи 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Також постанова підлягає скасуванню, оскільки зазначено, що він своїми діями порушив вимоги ч. 1. 3 ст. 22. ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинивши при цьому правопорушення в особливий період, під час дії в державі правового режиму «воєнного стану», передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП України, проте норма, яку він нібито порушив, зокрема ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» взагалі не міститься (відсутня) в ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Окрім цього постанову відносно себе не отримував власноручно, а отримав лише зі своєї поштової скриньки 02 травня 2024 року, яка була надіслана поштою, на конверті мався штемпель з датою 30.04.2024 року.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити, при цьому зазначив, що дійсно не з`явився у ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення облікових даних та проходження ВЛК. Позивач пояснив, що з особами, прізвище яких зазначені в акті ПП «АЙ ЕНД Ю ГРУП АГРО» від 20.03.2024 року (начальник відділу кадрів і два бухгалтера) він перебуває в нормальних робочих відносинах, проте чому вони вказали в акті відповідну інформацію, він пояснити не може.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні у зв`язку з його безпідставністю, оскільки вважає, що постанова винесена у відповідності до чинного законодавства, при цьому представник відповідача направив до суду відзив на позовну заяву.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимогст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При прийнятті рішення суд враховує положення ст.77 КАС України, згідно якого кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до положень ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 1 наведеного Закону визначено, що мобілізацією є комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Судом встановлено, що 23.04.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 58 від 23 квітня 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 5100 грн. по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з вчиненням останнім правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.2 КУпАП.

Як вбачається з вище вказаної постанови та постанови від 03.06.2024 року про виправлення описки в постанові №58 від 23 квітня 2024 року ОСОБА_1 , працюючи водієм в ПП «АЙ ЕНД Ю ГРУП АГРО», згідно акту начальника відділу кадрів від 20.03.2024 року відмовився від ознайомлення з наказом про увільнення з роботи для явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних та проходження ВЛК. Відмовившись від ознайомлення з вищевикладеним наказом, до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних ОСОБА_1 не з`явився, тобто своїми діями порушив вимоги ч.ч.1, 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення в особливий період, під час дії в державі правового режиму «воєнного стану», у зв`язку з чим притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.2 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 5100 грн. (а.с.13, 36).

Судом досліджена фотокопія акту ПП «АЙ ЕНД Ю ГРУП АГРО» від 20.03.2024 року, згідно якого позивач відмовився підписувати наказ про увільнення від роботи для явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.28), фотокопія протоколу про адміністративне правопорушення № 58 від 16 квітня 2024 року, згідно якого ОСОБА_1 під його підпис було повідомлено дату і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення у кабінеті начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 на 23 квітня 2024 року на 10.00 год. Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення № 58 від 16 квітня 2024 року вбачається, що: ОСОБА_1 роз`ясненні його права, передбачені ст.268 КУпАП; у своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що він з 20.03.2024 року перебував у відпустці, що суперечить його позиції, яка викладена у позові, згідно якої ОСОБА_1 вказав, що 20.03.2024 року він перебував у відрядженні.

Таким чином, проаналізувавши у сукупності доводи сторін, надані суду докази, суд приходить до висновку, що рішення відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірним, зважаючи на доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Адміністративне стягнення накладено в межах санкції ст.210-1 ч.2 КУпАП начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має такі повноваження.

За таких обставин, суд вважає, що позов необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ст.ст.139, 143 КАС України у зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову судові витрати, понесені позивачем, останньому не відшкодовуються та покладаються на нього.

Відповідно з квитанцією АТ КБ «Приватбанк» № 31 від 06 травня 2024 року позивачем при зверненні до суду з вищевказаним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок (а.с.1). Суд вважає за потрібне повернути позивачу надмірно сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст.242-246 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Зобов`язати ГУК у Кіровоградській області /тг м. Новомиргород / 22030101, , повернути ОСОБА_1 50 відсотків сплаченої суми судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, які було сплачено на р/р UA0011543, у відповідності до квитанції АТ «Ощадбанк» № 31 від 06.05.2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлений 09 серпня 2024 року.

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області В.А. Орендовський