Справа № 600/1493/23-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1493/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький Василь Костянтинович

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

07 серпня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-2410 від 22.02.2023 на суму 7942,35 грн Головного управління ДПС у Чернівецькій області;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-2410 від 22.02.2023 на суму 754,65 грн Головного управління ДПС у Чернівецькій області;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-2410 від 22.02.2023 на суму 2320,03 грн Головного управління ДПС у Чернівецькій області;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-2410 від 22.02.2023 на суму 8763,25 грн Головного управління ДПС У Чернівецькій області.

Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 04.04.2024 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття вказаних рішень.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що для використання пільги передбаченої п.п. ж п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України будівлі, споруди мають відповідати таким умовам: належність до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; використовуються протягом звітного періоду за призначенням у господарській діяльності; не здані в оренду, лізинг, позичку іншим суб`єктам господарювання.

Вважає, що оскільки письмові докази, які були подані до суду, та на яких ґрунтується позиція позивача не підтверджують факт використання будівлі за призначенням, тому дані нежитлові приміщення підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно, вiдмiнне вiд земельної ділянки на загальних підставах згідно до п. 266.3.2 ст. 266 Податкового кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що здійснює діяльність згідно кодів КВЕД: 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві (основний); 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. У Державному аграрному реєстрі також містяться відомості про використання позивачем 8 земельних ділянок на правах власності та оренди загальною площею 6,18 га

Також зазначає, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно він є власником об`єктів нежитлової нерухомості, які знаходяться за адресами: вул. Коцюбинського, 3Т - будівля Складу на зерно, загальною площею 407,3 кв.м., яка складається з складу на зерно, навісів, сушки, підсобного приміщення, огорожі та воріт з хвірткою (далі - будівля Т); АДРЕСА_1 , загальною площею 38,70 кв.м. (далі - будівля Ф); АДРЕСА_1 , загальною площею 540,8 кв. м. (далі - будівля В).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець та взятий на облік як платник податків Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області 12.12.1996, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.10.2022 №2 (а.с. 10).

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач здійснює наступні види діяльності за КВЕД, в тому числі: 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві; 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с. 10).

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, а також свідоцтвами на право власності підтверджується, що позивач є власником наступних об`єктів нерухомості, а саме:

- нежитлової будівлі, загальною площею 540,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 22/100, реєстраційний номер майна 47868 (гараж);

- нежитлової будівлі, загальною площею 38,70 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 112984 (вагова);

- нежитлової будівлі, загальною площею 407,30 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 113291 (склад на зерно) (а.с. 7, 8, 9, 73-104).

Крім цього, згідно інформаційної довідки № 310479139 від 22.09.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), у власності позивача перебувала нежитлова будівля, загальною площа 449,50 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 112744 (кормоцех). Технічний опис майна: кормоцех літ."А", котельня, літ."а", гараж літ."а1", навіс літ. "Б". Запис про об`єкт нерухомого майна в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 28.11.2022 на підставі п. 45 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 26.10.2011 № 1141. Перенесено до розділу ДРРПНМ з РНО: 245 (а.с. 15). Підставою для погашення запису в реєстрі став договір дарування нежитлової будівлі від 07.07.2017, згідно якого ОСОБА_1 подарував цей об`єкт нерухомості ОСОБА_2 (а.с. 14).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 91482136 від 07.07.2017, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля; реєстраційний номер об`єкта в РПВН: 112744, загальна площа: 449,50 кв.м., матеріали стін: цегла. Опис майна: кормоцех літ."А", котельня, літ."а", гараж літ."а1", навіс літ. "Б". Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_2 (а.с. 13).

Матеріалами справи підтверджується, що контролюючим органом прийнято податкові повідомлення - рішення форми Ф, якими позивачу за 2022 рік визначено суми податкових зобов`язань за платежем Податок на нерухоме майно, відмінне вiд земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, зокрема:

- № 0-2410 від 22.02.2023, яким визначено суму податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) у розмірі 7942,35 грн за податковий період 2022 рік за об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12 на звороті);

- № 0-2410 від 22.02.2023, яким визначено суму податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) у розмірі 754,65 грн за податковий період 2022 рік за об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12);

- № 0-2410 від 22.02.2023, яким визначено суму податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) у розмірі 2320,03 грн за податковий період 2022 рік за об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11 на звороті);

- № 0-2410 від 22.02.2023, яким визначено суму податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) у розмірі 8763,25 грн за податковий період 2022 рік за об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Вказані податкові повідомленні-рішення отримано позивачем 06.03.2023 та не заперечувалося сторонами під час розгляду справи по суті.

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Згідно з п.п. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За змістом п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України).

Об`єктами житлової нерухомості є будівлі, зареєстровані згідно із законодавством як об`єкти житлової нерухомості, дачні та садові будинки. Будівлі, зареєстровані згідно із законодавством як об`єкти житлової нерухомості, а також їх складові частини, які є самостійними об`єктами нерухомого майна (п.п. 14.1.129, 14.1.129.1 п. 14.1. ст. 14 ПК України)

Відповідно до п.п. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України об`єктами нежитлової нерухомості є будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; х) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Отже, ПК України чітко розмежовано об`єкти, що за своїми технічними характеристиками підпадають під визначення об`єктів житлової нерухомості, а також об`єкти нежитлової нерухомості.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України).

Відповідно до п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів - платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, база оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки визначається на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або оригіналів документів платника податків, які підтверджують право власності на об`єкт нерухомого майна.

За приписами ст. 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Положеннями п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлено податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Зокрема, відповідно до п.п. ж п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже, у п.п. ж п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України законодавцем використано правову конструкцію, яка передбачає одночасно дві умови для звільнення об`єкта нерухомості від оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, а саме:

1) суб`єкт, який володіє об`єктами нерухомості повинен бути сільськогосподарським товаровиробником;

2) об`єкт нерухомості (будівля, споруда) повинен використовуватись безпосередньо у сільськогосподарській діяльності такого сільськогосподарського товаровиробника.

Поняття ж "сільськогосподарський товаровиробник" визначено п.п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, згідно з яким це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Таким чином, визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у п.п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, застосовується виключно для цілей глави розділу XIV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", що прямо визначено вказаним підпунктом.

Отже, до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, дане визначення не застосовується, оскільки вказаний податок відноситься до розділу XII "Податок на майно".

Відповідно до п. 5.2, 5.3 ст. 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Визначення поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у ст. 1 Закону України Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Крім того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Згідно з абз. 2 ст. 1 Закону України Про сільськогосподарський перепис виробники сільськогосподарської продукції - це сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Значно змістовнішим є визначення, надане Законом України Про державну підтримку сільського господарства України, згідно з яким сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, основною діяльністю якої є виробництво сільськогосподарської продукції та/або розведення, вирощування, вилов риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробка на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, а також здійснення операцій з її постачання, причому в такій діяльності питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менше 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Таким чином, товарна сільськогосподарська продукція - це продукція сільськогосподарського виробництва, призначена для реалізації. Товарність сільськогосподарського виробництва прямо пов`язується з виробництвом продукції як товару, тобто кінцевою метою такої діяльності є відчуження сільськогосподарської продукції власного виробництва.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та взятий на облік як платник податків Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області 12.12.1996, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 10).

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач здійснює наступні види діяльності за КВЕД, в тому числі: 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві; 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Також в матеріалах справи наявна Реєстраційна інформація сільгоспвиробника з Державного аграрного реєстру, згідно якої позивач є сільгоспвиробником, має у власності 8 земельних ділянок загальною площею 6,18 га; головним джерелом доходу є сільськогосподарська діяльність; здійснює допоміжну діяльність у рослинництві; має у власності корів (а.с. 24).

Відповідно до поданої 23.01.2023 податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2022 рік, позивач у 2022 році здійснював підприємницьку діяльність згідно кодів КВЕД: 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві. Фактична чисельність найманий працівників у звітному періоді склала 7 чоловік. За наслідками здійснення господарської діяльності для платника єдиного податку третьої групи, позивач задекларував загальну суму доходу за звітній (податковий) період за ставкою 5% у розмірі 6112718,10 грн та визначив суму податку за ставкою 5% у розмірі 305635,91 грн (а.с. 16-17).

Здійснення позивачем підприємницької діяльності за функціональним призначенням також підтверджується: свідоцтвами про реєстрацію машин; виписками по особовому рахунку позивача про оплату зерна, послуг по збиранню урожаю, договорів про надання сільськогосподарських послуг від 28.09.2022, від 13.07.2022 та додатків до них; акти здачі-прийняття робіт від 29.08.2022, 31.10.2022 (а.с. 25-29, 30, 31, 32, 33, 34, 35-38, 41-46, 47).

Обґрунтовуючи належність досліджуваних об`єктів нерухомості до таких, які не є об`єктами оподаткування в розумінні пункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, позивач також надає фотоілюстрації об`єктів нерухомості, з яких видно, їх приналежність до сільськогосподарської діяльності (а.с. 52 - 54).

Проаналізувавши надані позивачем докази щодо використання в межах сільськогосподарських потреб об`єктів нерухомості, суд першої інстанції обґрунтовано зазначає, що вони відповідають критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, що дає підстави стверджувати про обґрунтованість позиції позивача. Самі по собі об`єкти, а це гараж, вагова та зерносховище, мають досить вузьке функціональне призначення і використовувати їх по-іншому складно. В гаражі зберігається трактор, в зерносховищі зерно або інші подібні речі, вагова використовується для зважування.

Згідно визначення наведеного в п. 2.27 ст. 2 Закону України Про державну підтримку сільського господарства України державний аграрний реєстр - державна автоматизована інформаційна система збирання, обліку, накопичення, оброблення та надання інформації про виробників сільськогосподарської продукції та сільськогосподарську діяльність, яку вони здійснюють.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач внесений до Державного аграрного реєстру. Згідно внесеної інформації по сільгоспвиробнику, позивач здійснює діяльність згідно кодів КВЕД: 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві (основний); 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. У Державному аграрному реєстрі також містяться відомості про використання позивачем 8 земельних ділянок на правах власності та оренди загальною площею 6,18 га (а.с. 24).

Наявність у позивача вищенаведених земельних ділянок на правах власності підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтва сим направо власності.

Таким чином, сукупність наведених вище обставин та доказів підтверджує здійснення позивачем діяльності з виробництва сільськогосподарської продукції.

Зокрема, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є сільгоспвиробником, об`єкти нерухомості використовуються по цільовому призначенню в його діяльності, доказів того, що такі об`єкти здаються позивачем в оренду, лізинг, позичку, немає, а отже такі об`єкти в розумінні пункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктами оподаткування податку на нерухоме майно.

При цьому, використання господарських приміщень та споруд, які перебувають у власності позивача, безпосередньо у сільськогосподарській діяльності позивача відповідачем не спростовується. Докази того, що позивач використовував належні йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської діяльності, у справі відсутні.

Колегія суддів також зазначає, що загальні підходи щодо визначення поняття "сільськогосподарського виробника" сформульовані у постановах Верховного Суду, зокрема від 01.04.2021 у справі N 820/6752/16, від 17.02.2021 у справі N 820/3707/17, від 24.04.2020 у справі N 540/2206/19, від 10.04.2020 у справі N 823/1751/17.

У цих постановах Верховний Суд зазначав, що відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно - правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Тобто, визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу XIV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ XII "Податок на майно").

Разом з тим, визначення поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18.01.2001 N 2238-III під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Більш того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Згідно ст. 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Застереження в п. п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України щодо цілей глави 1 розділу XIV ПК України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін "сільськогосподарський товаровиробник" має інше змістовне навантаження.

Поняття "сільськогосподарський товаровиробник", що міститься у Законі України "Про сільськогосподарський перепис" та у ПК України, не суперечить один одному, оскільки визначення, закріплене законодавцем у п. п. 14.1.235п. 14.1 ст. 14 ПК України, має чітко обмежену сферу застосування та, як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень п. 5.3 ст. 5 ПК України.

Вказане свідчить, що в розумінні п. п."ж" п. п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України право на пільгу зі сплати податку мають юридичні/фізичні особи, які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробки власновиробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.

Проаналізувавши наведені вище положення законодавства, враховуючи встановлені у справі обставини, оцінивши надані сторонами докази в підтвердження обґрунтування власних доводів, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позивач здійснює сільськогосподарську діяльність з метою виготовлення сільськогосподарської продукції, має у власності об`єкти нерухомого майна, які використовуються для виробництва та зберігання сільськогосподарської продукції, тому на позивача поширюються положення п.п. ж п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень - рішень форми Ф № 0-2410 від 22.02.2023, № 0-2410 від 22.02.2023 та № 0-2410 від 22.02.2023, якими позивачу визначено суму податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) за податковий період 2022 рік за об`єкти нерухомого майна нежитлові будівлі, які розташовані за адресами: АДРЕСА_3 .

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції стосовно правомірності винесення податкового повідомлення-рішення № 0-2410 від 22.02.2023, колегія суддів враховує наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджено, 22.02.2023 відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення форми Ф № 0-2410, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) у розмірі 8763,25 грн за податковий період 2022 рік за об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Наведене нерухоме майно, згідно договору дарування нежитлової будівлі від 07.07.2017, є власністю ОСОБА_3 , якому за його наявність нараховане податкове зобов`язання (податкове повідомлення-рішення № 0-2410 від 16.03.2023) по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) у розмірі 8763,25 грн за податковий період 2022 рік (а.с. 14, 71).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 91482136 від 07.07.2017 за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля; реєстраційний номер об`єкта в РПВН: 112744, загальна площа: 449,50 кв.м., матеріали стін: цегла. Опис майна: кормоцех літ."А", котельня, літ."а", гараж літ."а1", навіс літ. "Б", адреса нерухомого майна: АДРЕСА_2 . Підстава виникнення права власності: договір дарування нежитлової будівлі від 07.07.2017 (а.с. 13).

Дослідженням договору дарування нежитлової будівлі від 07.07.2017, який посвідчений приватним нотаріусом Стророжинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Хоміцькою Н.Г. 07.07.2017 та зареєстрований в реєстрі за № 1254 встановлено, що позивач ОСОБА_1 (дарувальник) подарував ОСОБА_3 (обдарований) нежитлову будівлю; реєстраційний номер об`єкта в РПВН: 112744, загальною площа: 449,50 кв. м., матеріали стін: цегла. Опис майна: кормоцех літ."А", котельня, літ."а", гараж літ."а1", навіс літ. "Б", адреса нерухомого майна: АДРЕСА_2 (а.с. 14).

При цьому встановлено, що згідно інформаційної довідки № 310479139 від 22.09.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), у власності позивача перебувала нежитлова будівля, загальною площа 449,50 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 112744 (кормоцех). Технічний опис майна: кормоцех літ."А", котельня, літ."а", гараж літ."а1", навіс літ. "Б". Запис про об`єкт нерухомого майна в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 28.11.2022 на підставі п. 45 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 26.10.2011 № 1141. Перенесено до розділу ДРРПНМ з РНО: 245 (а.с. 15). Підставою для погашення запису в реєстрі став договір дарування нежитлової будівлі від 07.07.2017, згідно якого ОСОБА_1 подарував цей об`єкт нерухомості ОСОБА_2 (а.с. 14).

Тобто, позивач не був у 2022 році власником нежитлової будівлі загальною площею 449,50 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 112744, а отже не може сплачувати за цей об`єкт податок на нерухомість.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 0-2410 від 22.02.2023 винесено без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття вказаних рішень.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.