Справа № 320/21725/23
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Єгорової Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправними;

???- зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме з 28.06.1993 по 09.08.1998 у Шахтоуправлінні «Луганське» ВО «Луганськвуголь»;

???- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Київській області призначити і здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсне страхування», з дати виникнення права на її призначення, а саме з 25.03.2023 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 позов задоволено частково:

- визнано дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправними;

- зобов`язано Головне Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області розглянути питання про зарахування періоду роботи ОСОБА_1 період роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме з 28.06.1993 по 09.08.1998 у Шахтоуправлінні «Луганське» ВО «Луганськвуголь» з урахуванням висновків суду викладених вище.

- у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено та ухвалити у цій частині нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції обрав невірний спосіб захисту порушених прав.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для зарахування спірного стажу відсутні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 05.04.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (через веб-портал електронних послуг) із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № l відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» (надалі Закон України № 1058-IV) із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України № 1058.

Ha підтвердження стажу роботи на посадах, віднесених до Списку № 1 позивач надав: паспорт, реєстраційний номер облікової картки платника податків, трудову книжку, військовий квиток, довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 241 від 21.02.2019, довідку про виходи в шахту № 242 від 21.02.2019, завірені копії особових карток, завірені копії наказів про прийняття, звільнення з роботи, виписки з наказів про результати атестації робочих місць № 341 19.05.1997, № 354 від 08.05.2012. № 364 від 14.05.2007, завірену копію акту № 1/106-116 від 19.02.2018, довідку про припинення роботи шахти від 21.02.2019, довідку про заробітну плату до 2000 року № 321 від 18.03.2019, довідку про перейменування підприємства № 243 від 21.02.2019, видані Філіалом «Шахтоуправління «Луганське» ДУП «Центрвуголь»; довіку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 261 від 03.05.2017, виписку за наказу про атестацію робочого місця № 70 від 31.03.1998, довідку про заробітну плату до 2000 року № 262 від 03.05.2017, довідку про перейменування підприємства № 260 від 03.05.2017 - видані ДУП «Вуглереструктуризація».

Відповідач направив позивачу листа № 1000-0207-8/56339 від 13.04.2023 в якому зазначив: «За результатами розгляду Вашої заяви про призначення пенсії від 05.04.2023 прийнято відповідне рішення, копія якого додається». Відповідно до зазначеного рішення № 77 від 12.04.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. В цьому ж Рішенні зазначено, що пільговий стаж позивача становить 7 років 11 місяців 3 дні.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що позивач має трудовий стаж, який дає право на пільгову пенсію за Списком № l зі зменшенням пенсійного віку, що підтверджується трудовою книжкою, пільговими довідками та Державним реєстром загальнообов?язкового державного соціального страхування, а враховуючи той факт, що за призначенням пенсії за Списком № 1 позивач звернувся 05.04.2023 у віці 50 роки, то згідно із п.1 ч.2 ст.114 Закон України № 1058-IV у Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області були відсутні підстави відмовити Позивачу у призначенні пенсії по Списку № 1. Спірні періоди шахтарської діяльності позивача підтверджені записами в трудовій книжці, наданими до пенсійного органу документами та відповідними копіями документів.

Водночас, суд вказав, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача - 2 призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з 25.03.2023 не підлягають задоволенню як такі, що заявлені передчасно, оскільки станом на дату винесення рішення у цій справі відповідачем - 2 не було здійснення зарахування спірних періодів до загального страхового стажу, не обраховано наявний у позивача пільговий період роботи за Списком №1 та, як наслідок, не прийнято рішення з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні. За відсутності відмови у призначенні пільгової пенсії саме з підстав відсутності у позивача достатнього пільгового стажу на роботах за Списком №1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, без дослідження відповідачем означеного питання з урахуванням висновків суду у цій справі, у суду, відповідно, відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити такий вид пенсії.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що саме він регулює відносини між суб`єктами загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечать цьому Закону.

Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV застрахованими особами є громадяни, які працюють на підприємствах, в установах і організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, у фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи за договорами цивільно-правового характеру. За осіб, які працюють на вищезазначених умовах, страхувальник (роботодавець) зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати до солідарної системи в установлені строки та в повному обсязі страхові внески від об`єкту для їх нарахування.

Згідно частин першої, другої статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, підставою для обчислення страхового стажу набутого після 01 січня 2004 є дані, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01 січня 2004 року - трудова книжка працівника. Підтвердження стажу в разі відсутності трудової книжки проводиться згідно Порядку №637.

Як вбачається із матеріалів справи, 24.03.2023 позивач досяг віку у 50 років та у межах трьох місяців звернувся із заявою про призначення пенсії. Єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах є недостатність його пільгового стажу. При цьому, пенсійним органом визнаний стаж у 7 років 11 місяців 3 дні, однак відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу періоду з 28.06.1993 по 31.12.1997 (період з 28.06.1973 по 31.12.1997 оцінюються судом як описка), оскільки довідка, яка підтверджує цей стаж видана на тимчасово окупованій території України.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383) встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У свою чергу, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у зарахуванні відповідного періоду (постанови Верховного Суду України від 16 вересня 2014 року у справі №21-307а14, Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а та ін.).

Згідно із пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка до 01 січня 2004 року. Тому з урахуванням наданих довідок позивача чи без них, заявник має право на призначення пільгової пенсії, оскільки трудова книжка підтверджує наявність у нього необхідного трудового стажу.

Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що діяльність позивача у періоди з 28.06.1993 по 09.08.1998 рік у Шахтоуправлінні «Луганське» ВО «Луганськвуголь» підтверджується записами трудової книжки позивача НОМЕР_1 .

Отже, доводи про не підтвердження пільгового стажу за період з 28.06.1993 по 31.12.1997 є безпідставними. Факт видачі довідки від 21.02.2019 № 241 підприємством, яке розташоване на тимчасово окупованій території України, не відміняє наявність вказаного стажу. Окрім того, громадяни не мають нести тягар доведення фактів видачі недосконалих документів підприємствами, які знаходилися на окупованій території.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неправомірність неврахування спірного періоду роботи позивача до пільгового стажу.

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області призначити і здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсне страхування», з дати виникнення права на її призначення, а саме з 25.03.2023, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (частина перша статті 5 КАС).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).

Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, оскільки позивачем вчинено усі залежні від нього дії та подано усі документи, необхідні для призначення пенсії, зважаючи, що спірні періоди підлягають зарахуванню до пільгового стажу що сукупно перевищує 10 років та, відповідно, дає позивачу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, то позивач має право на призначення спірної пенсії за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У спірних правовідносинах відповідач не вправі діяти на власний розсуд, а також не навів інших підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії. У зв`язку із викладеним, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні цієї частини позовних вимог.

У свою чергу, колегія суддів наголошує на тому, що належним відповідачем за цією частиною позовних вимог є не Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, а Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, яке і здійснювало розгляд заяви позивача.

Так, відповідно до пунктів 4.1-4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Згідно пункту 4.10 цього Порядку після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Відповідно до матеріалів справи заява позивача про призначення пенсії була розглянута за екстериторіальним принципом Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області і рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято саме вказаним територіальним органом Пенсійного фонду України. З огляду на зазначене, обов`язок з призначення пенсії позивача належить саме цьому органу.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, а позов у цій частині частковому задоволенню.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по списку № 1 на підставі пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсне страхування» з 25.03.2023.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Н.М. Єгорова