Справа № 240/7506/24
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року м. Житомир справа № 240/7506/24

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати з 03.01.2024 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати відповідача з 03.01.2024 нарахувати та виплатити підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановлених на 01 січня календарного року щомісяця.

В обґрунтування позову вказує, що є непрацюючим пенсіонером та проживає на території радіоактивного забруднення, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Вказує, що у зв`язку з прийняттям рішення Конституційного Суду №6-р/2018 від 17.07.2018 відповідач повинен був здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у відповідності до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Листом відповідач повідомив, що щомісячне підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру у відповідності до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" по даний час не нараховується і не виплачується. Позивач вважає таку відмову протиправною, а свої права порушеними.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити в задоволенні позовних вимог, з тих підстав, що Закон України від 04 лютого 2016 року № 987-VIII "Про внесення зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є чинним, не визнавався таким, що не відповідає Конституції України, а тому починаючи з 01 січня 2016 року стаття 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" діє в редакції Закону № 987-VIII, яка не передбачає нарахування та виплату підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, а встановлення доплати виключно громадянам, які працюють у зоні відчуження. Крім того, вказує, що позивачем не надано доказів проживання на території радіоактивного забруднення, ОСОБА_1 не належить до категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зауважують, що позивач відповідно до поданої заяви 04.01.2024 щодо зміни місця проживання, з 01.02.2024 переведено виплату пенсії за місцем проживання з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 , згідно витягу Білокоровицької територіальної громади від 02.01.2024. Вказують, що відповідно до довідки Білокоровицької сільської ради від 12.04.2024 №840, позивач лише зареєстрована, а не проживає на відповідній території.

Ухвалою суду від 25 червня 2024 року витребувано у Білокоровицької сільської ради Коростенського району Житомирської області (вул. Тараса Шевченка, 69а, с. Білокоровичі, Коростенськийй район, Житомирська область, 11055) довідку, якою підтвердити факт постійного проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 із обов`язковим зазначенням документів, на підставі яких така довідка сформована.

У період з 01.07.2024 по 19.07.2024 (включно) головуюча у справі суддя перебувала у відпустці.

До суду, на виконання вимог ухвали суду від 25 червня 2024 року, 06.08.2024 надійшла відповідь Білокоровицької сільської ради. З вказаної відповіді слідує, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована, але не проживає за адресою: АДРЕСА_2 До заяви долучено акт обстеження фактичного місця проживання особи від 24.07.2024.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що позивач не має статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, є непрацюючим пенсіонером та перебуває на обліку у відповідача.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплати підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону №796-XII.

Так, листом відповідач повідомив позивача про те, що ч. 2 ст. 39 Закону №796-ХІІ не передбачає та не дає права на нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення.

Позивач вважає, що після прийняття Конституційним Судом України рішення від 17.07.2018 №6-р/2018 йому протиправно не нараховувалась та не виплачувалась щомісячна доплата до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на територіях радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону №796-XII, тому звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Закон №796-XII.

Суд відмічає, що стаття 39 Закону № 796-XII у редакції, чинній до 01.01.2015, була викладена так:

"1. Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

2. Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

3. Громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів, за рішенням Адміністрації зони відчуження, встановлюється доплата згідно з положенням, затвердженим Кабінетом Міністрів України".

Так, 28.12.2014 прийнято Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII, який набрав чинності 01.01.2015, підпунктом 7 пункту 4 розділу І якого внесено зміни до Закону №796 шляхом виключення статей 31, 37, 39 та 45.

З 17.07.2018 відповідно до рішення Конституційного Суду України №6-р/2018 відновила дію редакція статті 39 Закону №796-XII, яка була чинною до 01.01.2015.

Отже, з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення від 17.07.2018 №6-р/2018 відновлено дію статті, яка передбачала право на отримання підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення.

Перелік населених пунктів, жителям яких виплачується щомісячна грошова допомога, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Отже, підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону №796-XII виплачується особам, які проживають у зоні радіоактивного забруднення, зокрема, у зоні гарантованого (добровільного) відселення.

На підтвердження факту проживання у зоні гарантованого добровільного відселення до матеріалів справи позивач надав копію витягу з реєстру Білокоровицької територіальної громади про декларування/реєстрації з 02.01.2024 по АДРЕСА_2 .

У зв`язку з цим, ухвалою суду від 18.03.2024 витребувано у Білокоровицької сільської ради Коростенського району Житомирської області (вул. Тараса Шевченка, 69а, с. Білокоровичі, Коростенськийй район, Житомирська область, 11055) довідку, якою підтвердити факт постійного проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 із обов`язковим зазначенням документів, на підставі яких така довідка сформована.

На виконання вимог ухвали про витребування доказів, Білокоровицька сільська ради надіслала довідку від 25.07.2024 №1512. З вказаної довідки слідує, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована, але не проживає за адресою: АДРЕСА_2 . До заяви долучено акт обстеження фактичного місця проживання особи від 24.07.2024.

Будь яких доказів на спростування наданих Білокоровицькою сільською радою документів, які б підтверджували факт проживання позивача у населеному пункті, який віднесено до зони радіоактивного забруднення, зокрема і гарантованого (добровільного) відселення позивач не надала, а відтак, не підтвердила факт проживання у спірний період по АДРЕСА_2 .

Зважаючи на встановлене, суд дійшов висновку, що оскільки позивач не надала доказів проживання на території радіоактивного забруднення, зокрема, у зоні гарантованого (добровільного) відселення, з огляду на це, вона не має права на нарахування та виплату доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Правові підстави для застосування статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7,м. Житомир, 10003, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук