Справа № 140/5975/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/5975/24 пров. № А/857/16662/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Прачук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року (головуючий суддя Дмитрук В.В., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови державного виконавця від 28.05.2024 про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн у виконавчому провадженні №71371891.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить таке скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, судом першої інстанції вірно встановлено, що постановою головного державного виконавця Відділу ПВР Турчинським В.Є. від 24.03.2024 ВП №71371891 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2515/2023, виданого 20.03.2023 Волинським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 з 01.01.2022 нарахування та виплату щомісячної доплати в розмірі 2000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Головним управлінням Пенсійного фонду України в області 03 травня 2023 року підготовлено та надіслано за вих. №0300-0307-5/21963 державному виконавцю інформацію про добровільне виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

28 травня 2024 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Турчинським В.Є. винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні позову про скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу суд першої інстанції не взяв до уваги, що Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області - боржник у виконавчому провадженні, інформувало державного виконавця про наявність обставин, які перешкоджають виплаті частини коштів за рішенням суду, а саме, відсутність бюджетних асигнувань з Державного бюджету України на погашення боргів за рішеннями судів. Зазначена обставина є поважною причиною, яка мала бути врахована державним виконавцем при вирішенні питання про накладення штрафу у виконавчому провадженні.

Судом помилково встановлено, що ГУ ПФУ у Волинській області не надало державному виконавцю доказів вжиття всіх, залежних від нього, дієвих заходів для отримання в установленому порядку коштів для погашення заборгованості по виплаті підвищення до пенсії перед стягувачем, через що боржником допущено недобросовісне зволікання із виконання обов`язків по виконавчому провадженню.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги, що фінансування коштів для виплати пенсій за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262 здійснюється з Державного бюджету України.

Відповідно до Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 вересня 2009 р за № 897/16913 кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

У структурі доходів бюджету Пенсійного фонду до складу коштів Державного бюджету України входять асигнування державного бюджету у плановому періоді, зокрема, на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

У зв`язку з недостатність бюджетних асигнувань у 2024 році органами Пенсійного фонду України виплачено заборгованість за рішеннями, які набрали законної сили в вересні 2020 року.

Оскільки ГУ ПФУ у Волинській області вжило усіх залежних від нього заходів щодо виконання рішення суду (перерахунок розміру пенсії, поточна щомісячна виплата, облік нарахованої суми заборгованості за рішенням суду), а невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів (заборгованості) за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. (постанови Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №405/3663/13- а, від 13.06.2018 у справі № 757/29541/14-а ).

Крім того апелянт зазначає, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016(далі - Закон №1404) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Згідно з частинами першою, другою статті 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

З аналізу вказаних апелянт вважав, що Законом №1404 встановлено відповідальність боржника за невиконання судового рішення без поважних причин.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що за рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 у справі №140/699/23 Головним управлінням фонду у Волинській області проведено нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 .

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 у справі №140/699/23, 20.03.2023 видано виконавчий лист №2515/2023 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести з 01 січня 2022 року нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати в сумі 2000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року № 713..

Постановою державного виконавця Відділу ПВР УЗПВР у Волинській області Турчинським В.Є. від 24.03.2024 відкрито виконавче провадження № 71371891 з виконання виконавчого листа №2515/2023, виданого 20.03.2023 Волинським окружним адміністративним судом, встановлено боржнику ГУ ПФУ у Волинській області строк тривалістю 10 робочих днів для виконання рішення суду.

Листом від 03.05.2024 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило УЗПВР у Волинській області про те, що в добровільному порядку, до відкриття виконавчого провадження, виконано рішення суду, зокрема: ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з врахуванням щомісячної доплати в розмірі 2000,00 гривень відповідно до постанови КМУ «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 №713, перерахований розмір пенсії в сумі 12 467 грн 82 коп. виплачується з 01.04.2023, а виплата нарахованих коштів за період з 01.01.2022 по 31.03.2023 в розмірі 30 000 грн буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

28.05.2024 головним державним виконавцем Відділу ПВР УЗПВР у Волинській області Турчинським В.Є. винесено постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 71371891, відповідно до якої за невиконання рішення суду від 09.02.2023 у справі №140/699/23 наклав на боржника - ГУПФУ у Волинській області - штраф у розмірі 5 100 грн.

Вказана постанова була направлена позивачу згідно із супровідним листом від 28.05.2024 №15987 та надійшла до ГУ ПФУ у Волинській області 30.05.2024 вх. №5967/14.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно із частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За правилами частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами пунктів 1, 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Частиною четвертою статті 19 зазначеного Закону на сторону виконавчого провадження покладено обов`язок невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції вірно зауважив, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, що створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин - об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року у справі №686/22631/17 та від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19, від 20 березня 2024 року у справі №560/18384/23.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять жодної інформації про здійснення будь-якої фактичної сплати заборгованості, що свідчить про невиконання позивачем рішення суду.

При цьому, суд вважав необґрунтованими покликання позивача на відсутність відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, оскільки позивачем не вжито дій для своєчасного надходження коштів з бюджету для виконання рішення суду. Зокрема, ГУ ПФУ у Волинській області не надано державному виконавцю доказів вжиття всіх, залежних від нього, дієвих заходів для отримання в установленому порядку коштів для погашення заборгованості по виплаті підвищення до пенсії перед стягувачем, через що боржником допущено недобросовісне зволікання із виконання обов`язків по виконавчому провадженню.

Позивач зобов`язаний надавати державному виконавцю докази, які достеменно підтверджують невиконання рішення суду з поважних причин, зокрема, через відсутність коштів.

Повна відсутність інформації у державного виконавця щодо обсягу коштів, які надійшли на виконання судових рішень, обсягу коштів, які сплачені позивачем стягувачам в порядку черговості надходження судових рішень, що набрали законної сили, свідчить про непрозорість процесу задоволення позивачем вимог стягувачів у виконавчих провадженнях та робить неможливим для державного виконавця оцінити поважність причини невиконання судового рішення в конкретному виконавчому провадженні. При цьому обов`язок доведення поважності причини невиконання у повному обсязі судового рішення покладається на боржника, який повинен надати належні та переконливі докази наявності такої поважної причини.

Таким чином, суд вважав, що оскаржувана постанова про накладення на позивача штрафу в розмірі 5 100 грн є обґрунтованою, правомірною та скасуванню не підлягає.

Однак, колегія суддів з такими доводами суду першої інстанції не погоджується з наступних міркувань.

Як зазначалось вище, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 у справі №140/699/23 позов задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести з 01 січня 2022 року нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати в сумі 2000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року № 713.

Листом від 03.05.2024 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило УЗПВР у Волинській області про те, що в добровільному порядку, до відкриття виконавчого провадження, виконано рішення суду, зокрема: ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з врахуванням щомісячної доплати в розмірі 2000,00 гривень відповідно до постанови КМУ «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 №713, перерахований розмір пенсії в сумі 12 467 грн 82 коп. виплачується з 01.04.2023, а виплата нарахованих коштів за період з 01.01.2022 по 31.03.2023 в розмірі 30 000 грн буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету(а.с.10).

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, як боржник у виконавчому провадженні, інформувало державного виконавця про наявність обставин, які перешкоджають виплаті частини коштів за рішенням суду, а саме, відсутність бюджетних асигнувань з Державного бюджету України на погашення боргів за рішеннями судів.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги, що фінансування коштів для виплати пенсій на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262 здійснюється з Державного бюджету України.

Відповідно до Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 вересня 2009 р за № 897/16913 кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

У структурі доходів бюджету Пенсійного фонду до складу коштів Державного бюджету України входять зокрема, асигнування державного бюджету у плановому періоді на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

При цьому, слід звернути увагу на те, що видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», плануються в межах коштів Державного бюджету України на відповідний рік, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 18 Закону №1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Згідно з частинами першою, другою статті 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Законом №1404 передбачено відповідальність боржника за невиконання судового рішення саме без поважних причин (ст. 63, 75 Закону №1404-VIII).

ГУ ПФУ у Волинській області вжило залежні від нього заходи щодо виконання рішення суду, а саме, здійснило перерахунок розміру пенсії, проводить поточну щомісячну виплату, та веде облік нарахованої суми заборгованості за рішенням суду.

Невиконання частини судового рішення в щодо виплати решти грошових коштів (заборгованості), за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не можна вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

У матеріалах справи наявні підтвердження того, що ГУ ПФУ у Волинській області надало державному виконавцю інформацію про вжиття всіх, залежних від нього, дієвих заходів щодо виконання рішення суду.

Суд апеляційної інстанції вважає, що недостатність бюджетних асигнувань органу Пенсійного фонду України, є поважною причиною, яка мала бути врахована державним виконавцем при вирішенні питання про накладення штрафу у виконавчому провадженні та судом при постановленні оскаржуваного рішення.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, а позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст. 243, 287, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області - задовольнити, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року по справі № 140/5975/24 скасувати.

Позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову ВП № 71371891 від 28 травня 2024 року винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Турчинським В.Є. про накладення штрафу.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді А.Р. Курилець

О.І. Мікула