Справа № 380/16831/24
Суддя: Кондратюк Юлія Степанівна
Дата ухвалення: 2024-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань залишення позовної заяви без руху
м. Львів

09 серпня 2024 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кондратюк Ю. С., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху у справі № 380/16831/24 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 30.01.2020 по 19.05.2023 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, а також за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 року відповідно;

- зобов?язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 за період з 30.01.2020 по 19.05.2023 грошове забезпечення, грошову допомогу для оздоровлення, грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку, а також за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 та з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрат доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по день фактичної виплати.

Ухвалою судді від 08.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

09.08.2024 на розгляд суду надійшло клопотання представника відповідача від 07.08.2024, подане через систему «Електронний суд», та зареєстроване Львівським окружним адміністративним судом за вх. № 60714 08.08.2024, про залишення позовної заяви без руху.

Відповідач вважає, що позовна заява складена з порушеннями вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) з огляду на наступне:

1) Позивачем порушено вимоги щодо відомостей, які зазначаються у позовній заяві: а саме, позивачем у позовній заяві зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків у вигляді « НОМЕР_4 », тобто числового коду у вигляді дванадцяти цифрових символів, у той час як стандартна кількість цифрових символів у реєстраційному номері облікової картки платника податків громадянина України повинна дорівнювати десяти; відповідач звертає увагу суду на те, що номери телефонів позивача та представника позивача, зазначені у позовній заяві співпадають, що також позбавляє суд та відповідача можливості коректної комунікації із позивачем, що у свою чергу може вплинути на своєчасність повідомлення сторін про рух справи; позивачем у позовній заяві зазначено хибну та таку що вводить в оману суд інформацію щодо відсутності відомостей про наявність електронного кабінету у відповідача;

2) Позивачем порушено законодавчо встановлені вимоги щодо сплати судового збору. Позивач, серед іншого, просить суд зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на його користь: компенсацію втрат доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 30.01.2020 року по день фактичної виплати. Однак, такі вимоги не дають підстави для звільнення його від сплати судового збору, виходячи з такого. Вважає, що компенсація втрат доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 30.01.2020 року по день фактичної виплати за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні ст. 2 Закону України «Про оплату праці», тобто компенсація втрат частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення не входить до структури заробітної плати. Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним Судом у постанові від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16, висновки якого, в силу вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд має врахувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Вирішуючи клопотання представника відповідача, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники справи мають право подавати заяви та клопотання.

Підстави для залишення позовної заяви без руху визначені ст. 169 КАС України.

Оцінюючи доводи представника відповідача з питань залишення позовної заяви без руху, суд зазначає таке.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно із ч. 13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. Недоліки можуть стосуватися як позовної заяви (змісту та форми), так і порядку подання. При цьому, оцінка позовної заяви та констатація недоліків у ній є суб`єктивною. Саме такий висновок про застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 27.07.2022 у справі № 320/7112/21.

Водночас, беручи до уваги завдання суду забезпечити розгляд і вирішення справи в розумний строк, суд може не залишати позовну заяву без руху, якщо недоліки є неістотними, і можуть бути усунуті в процесі підготовки справи до судового розгляду.

Стосовно доводів представника відповідача про помилкове зазначення у позовній заяві реєстраційного номера облікової картки платника податків суд зазначає, що до позовної заяви додано копію картки платника податків позивача із вказанням реєстраційного номера облікової картки платника податків. Таким чином, суд не брав до уваги технічну описку у позовній заяві, оскільки існувала можливість безпомилкового встановлення номера облікової картки платника податків позивача.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначаються відомі номери засобів зв`язку учасників справи, тож те, що номери телефонів позивача та представника позивача, зазначені у позовній заяві, співпадають, не є порушення вимог оформлення позовної заяви.

Суд не бере до увагу те, що «позивачем у позовній заяві зазначено хибну та таку що вводить в оману суд інформацію щодо відсутності відомостей про наявність електронного кабінету у відповідача», оскільки позовну заяву подано через систему «Електронний суд» і до позовної заяви додано квитанцію № 1482314 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету стороні Військова частина НОМЕР_2 , якою підтверджено надсилання позовної з додатками відповідачу засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд».

Стосовно доводів представника відповідача про необхідність сплати судового збору за позовну вимогу про компенсацію втрат доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення, суд зазначає таке.

В силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 25.06.2024 у справі № 560/14593/23:

«Частинами першою, другою статті 132 КАС України обумовлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовані Законом № 3674-VI «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 3674-VІ платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Розміри ставок судового збору визначені статтею 4 Закону № 3674-VІ.

Водночас, пунктом 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VІ закріплено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Статтею 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) закріплено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Її розмір залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Згідно зі статтею 2 Закону № 108/95-ВР структура заробітної плати складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

За змістом статті 34 Закону № 108/95-ВР компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2022 року у справі № 420/13606/21, розглядаючи, серед інших, позовну вимогу з приводу індексації грошового забезпечення в аспекті звільнення від сплати судового збору дійшов висновку, що поняття «грошове забезпечення», «одноразова грошова допомога при звільненні» та «заробітна плата», які використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними.

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед іншого, заробітна плата (грошове забезпечення) (частина перша, друга статті 2 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»).

Отже кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації працівникам втрати частини заробітної плати (грошового забезпечення) у зв`язку з порушенням строків її виплати, є складовими заробітної плати.

На належності сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013.

Зокрема, у вказаному Рішенні Конституційний Суд України виходив з того, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Так, держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

У пункті 2.2 цього Рішення Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

З урахуванням наведеного суд констатує, що спір про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, стосується заробітної плати військовослужбовця.

Це означає, що в даному випадку позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, апеляційної та касаційної скарг у справі про визнання протиправними дії щодо компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, оскільки така пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VІ.

Варто звернути увагу, що позиція Верховного Суду щодо застосування пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VІ при розв`язанні спірного питання є усталеною та послідовною і відповідає висновкам суду касаційної інстанції у цій справі. Зокрема, аналогічні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 05 травня 2022 року у справі № 380/8976/21, від 29 листопада 2023 року у справі № 560/11895/23, від 07 грудня 2023 року у справі № 560/11400/23, від 14 грудня 2023 року у справі №600/4606/23-а, від 27 лютого 2024 року у справі № 560/11405/23, від 08 березня 2024 року у справі №560/11906/23, від 27 березня 2024 року у справі № 560/11102/23, від 08 травня 2024 року у справі № 600/4133/22-а.».

Стосовно покликання представника відповідача на правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16, відповідно до якої: «за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях».

У позовній заяві позивач не заявляє вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тому у цьому випадку з огляду на предмет спору, суд не бере до уваги покликання представника відповідача на правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16.

Таким чином, підстави для залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відсутні, тому у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху у справі № 380/16831/24 потрібно відмовити.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 241-243, 248, 256 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху у справі № 380/16831/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.С.Кондратюк