Справа № 420/22366/24
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2024-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, за результатом якого позивач просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 19.06.2024р. №26160/15-32-07-06 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафної санкції у сумі 1 017 320 грн. за порушення п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг";

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 19.06.2024р. №26162/15-32-07-06 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафної санкції у сумі 1020 грн. за порушення п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що не погоджується із прийняттям податкових повідомлень рішень Головного управління ДПС в Одеській області від 03.03.2023 року №26160/15-32-07-06 і №26162/15-32-07-06 та просить суд їх скасувати.Позивач вказав, щодо ФОП застосовані санкції, встановлені ст.20 Закону №265, проте застосування санкцій за ст.20 передбачено у разі реалізації не облікованого товару, в той час як при перевірці, відповідно до акту, не встановлений факт реалізації не облікованого товару, окрім того, сам факт наявності не облікованого товару не є належним та допустимим доказом реалізації не облікованого товару.Так, специфіка штрафної санкції за порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР полягає в тому, що у відповідності до статті 20 вказаного Закону, вона визначається в залежності від вартості не облікованих товарів, а обов`язковою умовою застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, є реалізація (продаж) не облікованих товарів.

Ухвалою суду від 22 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Представником відповідача Головного управління ДПС в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що ФОП ОСОБА_1 не надано у паперовій або електронні формі документи, які б підтверджували облік та походження товарів, які знаходились в реалізації, про що чітко зафіксовано в акті перевірки та є порушенням п.12 ст.3 Закону №265. Таким чином, прийняте податкове повідомлення-рішення є повністю обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем є платником єдиного податку II групи.

На підставі Наказу №2695-п від 24.04.2024 р. Головного управління ДПС в м. Києві та відповіднонаправлень від 26.04.2024 № 9593/26-15-07-07-01 та від 26.04.2024 № 9594/26-15-07-07-01 проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , тривалістю 10 діб, період з 26.04.2024року по дату закінчення фактичної перевірки.

Головним управлінням ДПС в м. Києві направлено позивачу запит про надання документі в якому зазначено, що позивач має надати до контролюючого органу до 14.40. 26.04.2024 року :

Реєстраційне посвідчення РРО;

Довідку про опломбування РРО;

КОРО (діючу та попередню);

Розрахункові квитанції;

Книги обліку доходів та витрат;

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами (діючу та попередню);

Накладні на товар який знаходиться на реалізації;

Документи на приміщення (оренда/право власності);

Контрольні стрічки в електронній формі;

Повідомлення про прийняття на роботу працівників;

Форму обліку товарних запасів;

Виписки банку.

03.05.2024 р. ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку в електронному та паперовому вигляді направило на адресу ГУ ДПС у м. Києві лист з доданням до нього копій документів, зазначених у запиті.

Додаток до відповіді на запит містив завірені копії наступних документів:

- реєстраційне посвідчення на РРО №9899 від 22.06.2021р.;

- довідка про опломбування РРО №9376 від 28.07.2021р.;

- книга обліку розрахункових операцій на РРО від 05.12.2023р.;

- флешку із контрольними стрічками;

- договір суборенди нерухомого майна №07/23юр від 01.03.2023р. з актом приймання-передачі із додатками;

- виписки з банківського рахунку ФОП ОСОБА_1 у банку «Південний»;

- книга обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_1 ,;

- повідомлення про прийняття працівників на роботу з квитанціями №2;

- опис залишків товарів ФОП ОСОБА_1 ;

- форма обліку ведення товарних запасів ФОП ОСОБА_1 .

За результатами перевірки контролюючим органом складено Акт фактичної перевірки №39947/26/15/07/ від 03.05.2024 (бланк №009589 зареєстрований в ДПС 06.05.2024р.), висновками якого встановлено порушення платником податків вимог п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст.44, п.85.2 ст. 85ПК України.

В розділі 2.2.19 «Додаткова інформація про факти, встановлені в ході перевіри» вказаного акту зазначено наступне.

Суб`єкт господарювання здійснює свою діяльність в сфері роздрібної торгівлітехнічно складними побутовими товарами та одягом з використанням у своїйдіяльності належним чином зареєстрованого РРО.

У ході проведення перевірки здійснено опис залишків товарних запасів, якізнаходились в реалізації у магазині ULTRASHOP за адресою: АДРЕСА_3 . Перевіркою встановлено, що в реалізації у магазині знаходятьсятехнічно складні побутові товари та одяг на загальну суму 1 017 320 грн. Протедокументи, які підтверджують облік, походження та надходження даних товарів(накладні, ТТН, форми обліку товарних запасів) відсутні та до перевірки не надані.

Також, контролюючим органом складено відмови від підпису акту фактичної перевірки №3534/26/15/07/07/00/17 від 03.05.2024

Не погодившись із висновками Акту перевірки, 30.05.2024 р. позивачем було подано Заперечення.

Листом ГУ ДПС в м. Києві від 13.06,2024 р. за вих, №11247/126-15-07-07-01-07 повідомило позивача, що за результатами розгляду Заперечення висновки Акту залишено без змін, а Заперечення без задоволення.

19.06.2024 р. Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення №26160/15-32-07-06 про застосування до мене штрафної санкції у сумі 1 017 320 грн. за порушення п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР, із змінами і доповненнями (далі - Закон №265/95-ВР), а саме не надані документи, що підтверджують облік товарів на загальну суму 1 017 320 грн., а також податкове повідомлення-рішення від 19.06.2024 №26162/15-32-07-06 про застосування до мене штрафної санкції у сумі 1020 грн. за порушення п, 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України

Позивач вважає вказані повідомлення рішення протиправними та за їх скасуванням звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Згідно пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Згідно пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 Податкового кодексу України.

Згідно п.80.1, пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок визначені статтею 81 ПК України.

З матеріалів справи вбачається, що фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена на підставі наказу №2695-п від 24.04.2024 р., який прийнято відповідно до пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Відповідно до ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється. При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що направлення на перевірку та службові посвідчення посадовими особами податкового органу пред`явлені ОСОБА_2 , директору магазину.

Згідно акту (довідки) фактичної перевірки №39947/26/15/07/ від 03.05.2024, вбачається, що посадові особи ГУ ДПС в м. Києві в ході перевірки дійшли висновку про порушення платником податків вимог п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст.44, п.85.2 ст. 85ПК України,а саме:у ході проведення перевірки здійснено опис залишків товарних запасів, які знаходились в реалізації у магазині ULTRASHOP за адресою: м. Київ, пр-т Степана Бандери, 36. Перевіркою встановлено, що в реалізації у магазині знаходяться технічно складні побутові товари та одяг на загальну суму 1017320,00 грн. Проте документи, які підтверджують облік, походження та надходження даних товарів (накладні, ТТН, форми обліку товарних запасів) відсутні та до перевірки не надані.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову діяльність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Згідно ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Ст.10 «Інвентаризація активів і зобов`язань» Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити Інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.

Об`єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов`язковим.

Відповідно до підпункту 20.1.9 підпункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення Інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Вимога щодо проведення інвентаризації поширюється на усіх платників податків, в тому числі і фізичних осіб-підприємців. При цьому проведення інвентаризації має здійснюватися саме платником, а контролюючий орган може лише вимагати її проведення (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року справа №807/1556/17).

Отже, проведення платником податку на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку.

Крім того, положення підпункту 20.1.19 підпункту 20.1 статті 20, пункту 198.5 статті 198 ПК України вказують на те, що контролюючий орган наділений правом вимагати проведення інвентаризації під час здійснення ним відповідної перевірки саме з метою використання отриманих відомостей в межах цієї ж перевірки.

Вимога про проведення інвентаризації надсилається (вручається) платнику податків у порядку ст.42 Кодексу,

Організація та основні правила проведення інвентаризації врегульовано Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 2 вересня 2014 року № 879 (далі - Положення № 879).

Відповідно до пункту 2 вказаного Положення останнє застосовується юридичними особами, створеними відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також представництвами іноземних суб`єктів господарської діяльності.

Таким чином, вказаний нормативно-правовий акт не поширює свою дію на фізичних осіб-підприємців, при цьому інші нормативні вказівки щодо порядку організації, строків, вимог до документального оформлення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей для фізичних осіб - підприємців у чинному законодавстві відсутні. Втім, враховуючи обов`язок платника податків провести таку інвентаризацію на вимогу контролюючого органу, вбачається за можливе використання фізичною особою-підприємцем приписів Положення №879 для проведення та оформлення результатів відповідної інвентаризації, (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року справа №807/1556/17)

Абзацом 6 пункту 7 Положення № 879 встановлено, що проведення інвентаризації єобов`язковим, зокрема, на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації. Інвентаризація має розпочатися в термін та в обсязі, зазначених у належним чином оформленому документі цього органу, але не раніше дня отримання підприємством відповідного документа.

Відповідно до пункту 1 розділу II Положення № 879 для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери), Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.

Представники ДПС можуть бути присутні при інвентаризації, при цьому, при проведенні інвентаризації на вимогу ДПС представники ДПС до складу інвентаризаційної комісії не входять (Роз`яснення ДПС України від 21.03.2023р. «Щодо проведення інвентаризації під час проведення перевірки податковим органом»).

Пункт 18 розділу II Положення №879 передбачає, що інвентаризаційні описи (акти Інвентаризації) підписуються всіма членами інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та матеріально відповідальними особами.

Разом з тим, в порушення положень підпункту 20.1.19 підпункту 20.1 статті 20, пункту 198.5 статті 198 ПК України, посадові особи ГУ ДПС у м. Києві без надання ФОП ОСОБА_3 вимоги щодо проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей в місці продажу, без залучення ФОП ОСОБА_3 чи його найманих працівників, самовільно провели інвентаризацію та підписали акт інвентаризації (опис залишків товару). Також ані сам Акт, а ні додатки до нього не містять жодних доказів, які б підтверджували видачу платником податків розпорядчого документа про створення інвентаризаційної комісії для проведення інвентаризації чи уповноваження продавців за адресами здійснення господарської діяльності на проведення такої інвентаризації.

Окрім того, проводячи інвентаризацію товарних залишків контролюючим органом не було враховано наступне:

Відповідно до умов Договору Суборенди №А1022 від 10.02.2021 р., TЦB «БЦ ПАРУС» (Суборендодавець) передав, а ТОВ «УЛЬТРА МОДА ЛТД» (Суборендар) прийняло у строкове платне користування Приміщення - лот А1022, площею 177,57 кв. м.

Відповідно до умов Договору суборенди №07/23юр від 01.03.2023 р. ТОВ «УЛЬТРА МОДА ЛТД» (Орендар) передало, а ФОП ОСОБА_3 прийняв у строкове платне користування частину нежитлового приміщення (лоту А1022), площею 77,57 кв.м.

Таким чином, з викладеного вбачається, що ФОП ОСОБА_3 здійснює своюдіяльність лише у частині лоту А1022, площею 77,57 кв.м. Інша частина магазину, площею 100 кв.м перебуває у користуванні іншого суб`єкта господарювання, який здійснює там свою діяльність.

Враховуючи, що інвентаризація товарних залишків проводилась контролюючим органом у приміщенні магазину самостійно та відповідачем не надано доказів залучення до неї позивача чи його співробітників, неможливо встановити по якому критерію відбирався товар, який підлягав опису, кому він належить та чи вірно вказано його вартість.

При цьому, відповідачем, суб`єктом владних повноважень, не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем, ФОП ОСОБА_1 , здійснюється реалізація товару, які не обліковані у встановленому порядку.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що ФОП ОСОБА_1 під час проведення перевірки не надано документів, що підтверджують облік та походження товарних запасів, оскільки з аналізу Наказу про проведення фактичної перевірки вбачається, що строк проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 визначено тривалістю в 10 діб, перебіг яких починається з 26.04.2024 року та відповідно закінчується 06.05.2024 року тоді як перевірку проведено 03.05.2024 року.

В рамках проведення фактичної перевірки інспекторами контролюючого органу співробітнику ФОП ОСОБА_1 було вручено запит про надання документів зі строком виконання до 14 год 40 хв 26.04.2024р. Перелік запитуваних документів зокрема включав документи щодо обліку товарних запасів.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи №140/470/19 від 11 лютого 2021 року суд дійшов висновку, що сама по собі відсутність на момент вручення запиту в рамках перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані, не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону 265/95-ВР, (Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 7 серпня 2018 року у справі №825/10/17, від 4 вересня 2020 року у справі №2а-12445/11/2670, від 4 листопада 2020 року у справі №400/2733/18).

Згідно з п.44.6 якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суд у постанові від 11.10.2019 р. у справі №815/4831/13-а зазначив, що платник податків у разі ненадання документів під час проведення перевірки не позбавлений права надання таких і після завершення такої перевірки, які мають бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення. Також платник податків у разі якщо посадова особа контролюючого органу, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, має право до закінчення перевірки надіслати такі безпосередньо до контролюючого органу. Протягом п`яти робочих днів з дня отримання акту перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні.

Акт перевірки був отриманий платником податків 16.05.2024 р., документи ж були отримані контролюючим органом 03.05.2024 р в електронному вигляді та 09.05.2024 в паперовому вигляді.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 08,08.2013 р. у справі № 2а-13173/10/2070 (К/9991/14565/11) завважив: суб`єкт господарювання не зобов`язаний зберігати первинні документи на товар безпосередньо в торговельному залі чи у складському приміщенні. Отже, відсутність облікової документації на товар за місцем продажу останнього не може бути віднесено до порушень установленого порядку обліку товарних запасів на складах і/або за місцем їх реалізації.

Суд зазначає, що застосовані санкції, встановлені ст. 20 Закону №265/95-ВР, проте застосування санкцій за ст.20 передбачено у разі реалізації не облікованого товару, в той час як при перевірці, відповідно до акту, не встановлений факт реалізації не облікованого товару, окрім того, сам факт наявності не облікованого товару не є належним та допустимим доказом реалізації не облікованого товару.

Так, специфіка штрафної санкції за порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР полягає в тому, що у відповідності до статті 20 вказаного Закону, вона визначається в залежності від вартості не облікованих товарів, а обов`язковою умовою застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, є реалізація (продаж) не облікованих товарів.

Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах висловив Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 у справі №810/3247/16, 07.08.2018 у справі №825/10/17, 05 березня 2019 року у справі №806/2402/16, 21 січня 2021 року справі № 826/12449/17, 30 квітня 2020 року по справі №803/954/14 та 05 квітня 2023 року по справі № 420/7844/20.

При цьому, актом перевірки №39947/26/15/07/ від 03.05.2024 не встановлено жодних порушень ФОП ОСОБА_1 вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» та/або Стандартів бухгалтерського обліку товарів, та/або порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій або реалізацію товару без проведення розрахунків через РРО.

Вказані обставини виключають можливість застосування до позивача санкції за порушення п.12 ст.3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг на підставі ст.20 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, оскільки такі санкції не можуть бути застосовані на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Проте, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 19.06.2024 р. №26160/15-32-07-06 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафної санкції у сумі 1017320,00 грн. за порушення п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 19.06.2024 р. №26162/15-32-07-06 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафної санкції у сумі 1020,00 грн. за порушення п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 11384,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко