Справа № 727/6168/24
Суддя: Калмикова Ю. О.
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/6168/24
Провадження № 2-а/727/49/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Калмикової Ю. О.,

за участю секретаря судового засідання Макогон А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

Установив:

Описова частина

Зміст позовних вимог

До Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що постановою серії ЕНА №2320901 від 05.06.2024 року інспектора 2 взводу 3 роти 1 бат. Управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. за ч. 2 ст. 126 КУпАП за те, що 05.06.2024 року о 14:09 годині в м. Чернівці по вул. Зелена, 3, він керував транспортним засобом мопед без відповідної категорії А1.

Позивач уважає вказану постанову від 05.06.2024 року такою, що не відповідає вимогам закону (неправомірною), необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, у п.п. "а", "б" п.2.1. ПДР України зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно із п.п. «а» п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом «в» п. 2.9 ПДР України визначено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним: знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Так, згідно з п 2.13 ПДР України, транспортні засоби належать до таких категорій:

-А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Отже, з порівняння понять «транспортний засіб», «механічний транспортний засіб» та «мопед» вбачається, що мопед є різновидом механічного транспортного засобу, який є двоколісним, має двигун внутрішнього згорання з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю від 3 до 4 кВт. Отже, електроскутер можливо прирівняти до мопеду лише за наявності у нього електродвигуна потужністю від 3 до 4 кВт.

Пунктом 1.10 ПДР України наведено перелік термінів, що використовуються у цих Правилах, де розмежовано значення кожного із них.

Так, на відміну від «механічного транспортного засобу», «транспортним засобом» є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, Правилами дорожнього руху України розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб» та різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У зворотному випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №278/3362/15-к від 01.03.2018 року.

Позивач повністю заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, так як позивач не є суб`єктом вчинення вказаного правопорушення, оскільки транспортний засіб електроскутер «Aima Tiger», яким той керував, не є механічним транспортним засобом і не підлягає державній реєстрації, адже має потужність двигуна менше ніж 4 кВт, а саме обладнаний електродвигуном потужністю 1.8 кВт, що підтверджується фабричним маркуванням на лівому боці мотор-колеса транспортного засобу та технічним паспортом пристрою взятим із сайту продавші, а отже він не є механічним транспортним засобом.

Більше того, відповідно до технічного паспорту на електроскутер марки «Aima Tiger», він має потужність двигуна 1.8 кВТ, максимальну швидкість до 55 км/г, максимальне допустиме навантаження до 180 кг, діаметр колеса 12, ємність акумулятора 1680 Вт/год.

Оскільки електроскутер марки «Aima Tiger» - це транспортний засіб, який за своїми технічними характеристиками не можна прирівнювати до мопедів або інших механічних транспортних засобів, вимоги, які встановлені для водіїв механічних транспортних засобів, не можуть бути застосовані до позивача.

Проте інспектором патрульної поліції не перевірено технічні характеристики двигуна вказаної моделі електроскутера. Тобто, інспектором патрульної поліції не перевірено того, чи має електроскутер марки «Aima Tiger» потужність електродвигуна більшу ніж 3 кВт і чи належить до механічних транспортних засобів, а також чи являється позивач суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушенняп. 2.1 «а» Правил дорожнього руху може нести виключно водій механічного транспортного засобу.

Так, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення та до неї не долучено жодних доказів, пояснень свідків, що свідчили б про наявність вини позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, за які я притягуюсь до відповідальності.

Таке правозастосування узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 31.01.2019 у справі № 464/2309/17 та від 19.02.2020 у справі №524/1284/17.

Відтак, позивач уважає, що обставини зазначені у постанові серії ЕНА №2320901 від 05.06.2024 року ОСОБА_1 , зокрема, що він керував мопедом не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не отримав посвідчення водія А1 відповідної категорії на мопед, оскільки при винесенні постанови не наведено жодних належних та достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення мною адміністративного правопорушення, тобто повно і всебічно не були дослідженні усі обставини справи.

Як вбачається зі змісту постанови, поліцейський щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, обмежився лише описом правопорушення без належної мотивації, оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Більше того, зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних у ній.

На підставі викладеного, позивач просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №2320901 від 05.06.2024 року, складену інспектором 2 взводу 3 роти 1 бат. Управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , про притягнення мене, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн., та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 уважає постанову ЕНА №2320901 від 05.06.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, протиправною, у зв`язку з чим просить її скасувати.

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

01.07.2024 суддя своєю ухвалою прийняла та відкрила провадження у справі № 727/6168/24 та призначила справу до розгляду.

19.07.2023 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення

Під час патрулювання в м. Чернівці по вул. Зелена, 3, 05.06.2024 екіпажем патрульної поліції було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме: водій керував транспортним засобом AIMA TIGER, без номерний, без відповідної категорії «А1», чим порушив п.п. 2.1.А ПДР України.

Інспектором було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію».

Поліцейський підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4.а ПДР України. Водій не виконав законну вимогу патрульного та не зміг надати запитувані документи для перевірки по причині їх відсутності у нього.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: порушення вимог п. 2.1.а України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача.

Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Поліцейський ОСОБА_2 , встановивши всі обставини справи виніс постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП та наклав стягнення на позивача в розмірі 3400 грн. відповідно до санкції статті.

Згідно з ст. 285 КУПАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо правомірності притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил дорожнього руху України, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.

Кодексом України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 р. № 8073-Х (КУпАП), а саме: ч. 1 ст. 222 встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Також, слід врахувати, що відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Інспектор Чедолума Я.І. представився Позивачу та відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279 КУпАП).

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, поліцейським було роз`яснено позивачеві його права як громадянина України, передбачені ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП та відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП винесено постанову по праві про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, і

Відповідно до п. 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують правила дорожнього руху несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених нею завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 52 Закону України «Про дорожній рух», «контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль)».

Відповідно до п.п. 16 п. 4 «Положення про національну поліцію» затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 877, «Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань: регулює дорожній рух та здійснює контроль за додержанням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі».

Також, відповідно до п. 3, 6, 10, 11 розділу III, Положення про Департамент патрульної поліції затверджене наказом Національної поліції від 06.11.2015 р. № 73 у редакції Наказу Національної поліції України 14.08.2017 р. № 857, передбачено, що відповідно до покладених завдань Департамент патрульної поліції: «вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за додержанням законів з питань безпеки дорожнього руху та правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі».

На обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що обов`язок мати при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ виникає лише у водія механічного транспортного засобу, а тому, для нього, як для водія електричного скутера, що має двигун потужністю менше 3 кВт, такого обов`язку не встановлено.

Проте, у п. 1.10. ПДР надано наступні визначення:

транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів

мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідно до п. 2.13 ПДР транспортні засоби належать до таких категорій:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Також, Порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами врегульовано «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою КМУ № 340 від 08.05.1993 (надалі - Положення).

Відповідно до п. 2 Положень особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно з п. З Положень керувати мопедами, моторолерами та іншими двоколісними (триколісними) транспортними засобами, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт, дозволяється за наявності посвідчення водія категоріїА1.

Диспозицією ч. 2 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Отже, наведеними положеннями встановлений обов`язок водія мати посвідчення водія категорії А1 при керуванні мопедами, моторолерами та іншими двоколісними транспортними засобами, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Таким чином, транспортний засіб «АІМА TIGER», яким керував позивач, хоч і не є механічним, адже обладнаний електродвигуном потужністю менше 3 кВт, проте являється транспортним засобом, який за своїми технічними характеристиками прирівняний до мопеду.

При цьому, за наведеними вище визначеннями водіями вважаються не лише особи, які керують механічними транспортними засобами, тобто, які обладнані електродвигуном потужністю понад 3 кВт, а й тими транспортними засобами, які не перевищують таких параметрів потужності.

З огляду на вищевикладене, відповідно до п. 2.13. ПДР, п. 3 Положень, позивач для керування транспортним засобом, обладнаним електродвигуном потужністю до 4 кВт, зобов`язаний мати посвідчення водія категорії «А1», та відповідно до п.2.4.а ПДР, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки таке посвідчення водія.

Слід зазначити, що питання поширення певних обов`язків, встановлених Правилами дорожнього руху, на водіїв транспортних засобів, що приводяться у рух за допомогою електродвигуна потужністю менше 3 кВт, неодноразово було предметом розгляду Судами апеляційної інстанції. зокрема у справах № 712/8597/21 (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022), № 712/8087/20 (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021), № 525/551/20 (постанова Полтавського апеляційного суду від 06.07.2020), № 520/13283/19 постанова Одеського апеляційного суду від 27.09.2019), № 521/5633/21 (постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2021), № 521/11373/21 (постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2022), № 946/1488/23 (постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2023, № 522/9232/23-Е (постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2023), у яких суди дійшли висновків про те, що водії таких транспортних засобів є повноцінними суб`єктами правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Крім того, коли електросамокат, електромопед чи електроскутер служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, тому він є повноправним учасником дорожнього руху та вважається транспортним засобом.

Також, у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 вказано, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Після встановлення анкетних даних особи позивача, поліцейським ОСОБА_2 розпочато процедуру розгляду справи про адміністративні правопорушення та ознайомлено із правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у відповідності до вимог ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП.

Таким чином, з огляду на все вищезазначене, в діях позивача є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Поліцейський патрульної поліції мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу, пред`явив законну та обґрунтовану вимогу щодо надання документів передбачених законодавством, ним дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Постанова серії ЕНА № 2320901 від 05.06.2024 року обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи Позивача є безпідставними та необгрунтованими.

Отже, оскаржувана постанова є законною та скасуванню не підлягає.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення; суду надали відзив, в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2320901 від 05.06.2024, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом марки «N-AIMA 0000», 05.06.2024 о 14 годині 02 хвилини у м. Чернівці, вул. Зелена, 3, керував ТЗ мопед без відповідної категорії А1, чим порушив п. 2.1 а ПДР України, що є порушенням ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Прийняте по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Згідно з паспортом громадянина України № НОМЕР_1 від 15.06.2021, виданим органом 7310 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чернівці, РНОКПП НОМЕР_2 .

Згідно з технічним паспортом пристрою модель AIMA Tiger, ємність акумулятора 1680 Вт/г, потужність мотору 1800 Вт.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2320901 від 05.06.2024протиправною, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серії ЕНА №2320901 від 05.06.2024, посилаючись на відсутність складу адміністративного правопорушення, скористався своїм правом і звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Мотивувальна частина

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2320901 від 05.06.2024, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом марки «N-AIMA 0000», 05.06.2024 о 14 годині 02 хвилини у м. Чернівці, вул. Зелена, 3, керував ТЗ мопед без відповідної категорії А1, чим порушив п. 2.1 а ПДР України, що є порушенням ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно з пунктом 2.1 а Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

З постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2320901 від 05.06.2024 відносно позивача ОСОБА_1 вбачається, що до неї, як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення та на підтвердження факту порушення позивачем п. 2.1 а ПДР України, надано відео з бодікамер №475493, №475504.

З досліджених судом відео №475493, №475504 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.06.2024 о 14 годині 02 хвилини у м. Чернівці по вул. Зелена, 3, керував ТЗ не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії.

З досліджених судом відео №475493, №475504 встановлено, що інспектор представився, назвав причину зупинки, роз`яснив права ОСОБА_1 , передбачені ст.. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Позивач у позовній заяві категорично заперечував, викладені в оскаржуваній постанові обставини, наполягав на тому, що він не повинен мати посвідчення водія відповідно категорії на транспортний засіб - електричний скутер Aima, оскільки той таким не є, бо його потужність його мотора становить 1200 Вт, тобто 1 кВт.

Проте, у п. 1.10. ПДР надано наступні визначення:

транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів

мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідно до п. 2.13 ПДР України, транспортні засоби належать до таких категорій:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Також, Порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами врегульовано «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою КМУ № 340 від 08.05.1993 (надалі - Положення).

Відповідно до п. 2 Положень особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до п. З Положень керувати мопедами, моторолерами та іншими двоколісними (триколісними) транспортними засобами, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт, дозволяється за наявності посвідчення водія категоріїА1.

Диспозицією ч. 2 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Отже, наведеними положеннями встановлений обов`язок водія мати посвідчення водія категорії А1 при керуванні мопедами, моторолерами та іншими двоколісними транспортними засобами, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Таким чином, транспортний засіб «АІМА TIGER», яким керував позивач, хоч і не є механічним, адже обладнаний електродвигуном потужністю менше 3 кВт, проте являється транспортним засобом, який за своїми технічними характеристиками прирівняний до мопеду.

При цьому, за наведеними вище визначеннями водіями вважаються не лише особи, які керують механічними транспортними засобами, тобто, які обладнані електродвигуном потужністю понад 3 кВт, а й тими транспортними засобами, які не перевищують таких параметрів потужності.

З огляду на вищевикладене, відповідно до п. 2.13. ПДР, п. 3 Положень, позивач для керування транспортним засобом, обладнаним електродвигуном потужністю до 4 кВт, зобов`язаний мати посвідчення водія категорії «А1», та відповідно до п.2.4.а ПДР, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки таке посвідчення водія.

Слід зазначити, що питання поширення певних обов`язків, встановлених Правилами дорожнього руху, на водіїв транспортних засобів, що приводяться у рух за допомогою електродвигуна потужністю менше 3 кВт, неодноразово було предметом розгляду Судами апеляційної інстанції. зокрема у справах № 712/8597/21 (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022), № 712/8087/20 (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021), № 525/551/20 (постанова Полтавського апеляційного суду від 06.07.2020), № 520/13283/19 постанова Одеського апеляційного суду від 27.09.2019), № 521/5633/21 (постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2021), № 521/11373/21 (постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2022), № 946/1488/23 (постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2023, № 522/9232/23-Е (постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2023), у яких суди дійшли висновків про те, що водії таких транспортних засобів є повноцінними суб`єктами правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Крім того, коли електросамокат, електромопед чи електроскутер служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, тому він є повноправним учасником дорожнього руху та вважається транспортним засобом.

Також, у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 вказано, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Доводи позивача суд не приймає до уваги, адже вони є необґрунтованими та не спростовуються матеріалами справи та є такими, що свідчать про те, що позивач бажає уникнути відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 2, 72-77, 99, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, залишити без задоволення повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксованої не в автоматичному режимі серії ЕНА №2320901 від 05.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники судового розгляду:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , Україна, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, місцезнаходження за адресою: буд. 22, вул. Заводська, м. Чернівці, 58000, Україна, .

Повний текст судового рішення складено 07.08.2024.

Суддя Ю. О. Калмикова