Справа № 260/6269/23
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/6269/23 пров. № А/857/11055/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

при секретарі судового засідання: Кулабуховій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кривки Миколи Володимировича на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у справі № 260/6269/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дії та бездіяльності протиправними (головуючий суддя першої інстанції Іванчулинець Д.В., час ухвалення 14:46, місце ухвалення м. Ужгород, дата складання повного тексту 29.04.2024),

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду перебувала справи за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 про визнати протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду поданих ОСОБА_1 рапорту від 24.03.2023, поданого у ВЧ НОМЕР_1 21 квітня 2023 року та рапорту від 19.06.2023, поданого у ВЧ НОМЕР_1 19 травня 2023 про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років); зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 розглянути подані 21 квітня 2023 року та 19 травня 2023 року рапорти військовослужбовця ОСОБА_1 про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років); зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 визнати ОСОБА_1 таким, що підлягає звільненню у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років); зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г. п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року по справі № 260/6269/23, яке набрало законної сили 20 листопада 2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду поданих ОСОБА_1 рапорту від 24 березня 2023 року та рапорту від 19 травня 2023 року, про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років). Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорти від 24 березня 2023 року та 19 травня 2023 року, військовослужбовця ОСОБА_1 про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років), з врахуванням висновків суду. В задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено (а.с.127-138).

За результатами розгляду Звіту про виконання судового рішення Закарпатський окружний адміністративний суд ухвалою від 24.04.2024 р. прийняв звіт військової частини НОМЕР_1 від 03 січня 2024 року за № 1/365 про виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 року у справі № 260/6269/23 та завершив процедуру судового контролю за виконанням рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 року у справі №260/6269/23.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у справі № 260/6269/23 скасувати, прийняти нову постанову за наслідками розгляду звіту про виконання рішення суду від 20.10.2023 в адміністративній справі № 260/6269/23 в порядку статей 382, 383 КАС України. Окрім цього, просить відповідно до ст. 382 КАС України накласти на командира Військової частини НОМЕР_1 , підполковника ОСОБА_2 штраф у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян а саме у розмірі 121 120,00 грн., половину суми з якої стягнути на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 60 560,00 грн., повторно зобов`язавши відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наданий звіт про виконання рішення суду та долучені до нього документи свідчать про неврахування висновків суду, викладених у рішенні від 20.10.2023 у справі № 260/6269/23, та надані відповіді позивачу та суду також свідчать про трактування рішення на свою користь з метою його невиконання та уникнення відповідальності за його невиконання, що суд також підтвердив в оскаржуваній ухвалі від 24.04.2024, вказавши на те, що рішення суду виконано частково.

На думку апелянта, поданий до суду звіт про виконання рішення суду, в тому числі свідчить про переоцінку відповідачем доказів, оцінку яких надано судом.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача, адвокат Кривка Микола Володимирович взяв участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Апеляційну каргу підтримав, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову за наслідками розгляду звіту про виконання рішення суду від 20.10.2023 в адміністративній справі № 260/6269/23 в порядку статей 382, 383 КАС України та відповідно до ст. 382 КАС України накласти на командира Військової частини НОМЕР_1 , підполковника ОСОБА_2 штраф у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян, а саме у розмірі 121 120,00 грн., половину суми з якої стягнути на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 60 560,00 грн., повторно зобов`язавши відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, хоча були повідомлені про дату час та місце судового засідання у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено і з матеріалів справи слідує, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року по справі № 260/6269/23, яке набрало законної сили 20 листопада 2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду поданих ОСОБА_1 рапорту від 24 березня 2023 року та рапорту від 19 травня 2023 року, про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років). Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорти від 24 березня 2023 року та 19 травня 2023 року, військовослужбовця ОСОБА_1 про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років), з врахуванням висновків суду. В задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено (а.с.127-138).

Згідно КП «Діловодство спеціалізованого суду», позивачу видано виконавчий лист Закарпатським окружним адміністративним судом 20.12.2023 року на виконання рішення від 20.10.2023 року у справі №260/6269/23.

Матеріалами справи підтверджується, що виконавчий лист пред`явлено до виконання, однак постановою старшого державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Микульця Н.І. від 07 березня 2024 року ВП № 73725561 зупинено вчинення виконавчих дій на період дії воєнного стану в Україні (а.с.181).

19 березня 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року у справі № 260/6269/23 задовольнити частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року в адміністративній справі за № 260/6269/23 стосовно не розгляду Військовою частиною НОМЕР_1 рапортів військовослужбовця ОСОБА_1 від 24 березня 2023 року та 19 травня 2023 року про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років), з врахуванням висновків суду. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виконати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 у справі № 260/6269/23 шляхом розгляду рапортів військовослужбовця ОСОБА_1 від 24 березня 2023 року та 19 травня 2023 року про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років), з врахуванням висновків суду, протягом 15 днів з моменту постановлення ухвали. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року в адміністративній справі № 260/6269/23. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 , у тому числі її командира (керівника), підполковника ОСОБА_2 , подати протягом 15 днів звіт про виконання судового рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року в адміністративній справі за № 260/6269/23 та даної ухвали суду (а.с.183-189)

05 квітня 2024 року Військовою частиною НОМЕР_1 в особі її командира було направлено на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду Звіт про виконання судового рішення від 20 жовтня 2023 року № 260/6269/23. У поданому звіті представник відповідача посилається на те, що командуванням військової частини НОМЕР_1 на виконання рішення Закарпатського адміністративного суду від 20.10.2023 року в справі № 260/6269/23 розглянуто рапорти військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 від 24.03.2023 року та від 19.05.2023 року з урахуванням чинного законодавства та висновків суду та підготовлено вмотивовані відповіді на них.

Однак згідно наказу командира військової частини № НОМЕР_2 від 01.03.2024 року «Про результати службового розслідування» старший солдат ОСОБА_1 з 26.01.2024 року по теперішній час значиться таким, що самовільно залишив місце служби та його місце перебування військовій частині НОМЕР_1 не відоме, а тому виконати вище вказане рішення суду в частині повідомлення старшого солдата ОСОБА_1 не є можливим з об`єктивних причин, що не залежать від військової частини НОМЕР_1 .

Після повернення старшого солдата ОСОБА_1 в розташування військової частини НОМЕР_1 про, що буде оголошено відповідним наказом командира військової частини НОМЕР_1 , відповіді на його рапорти будуть йому вручені під підпис, про що суд буде повідомлено додатково (а.с.197-201).

10 квітня 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.202, 203).

24 квітня 2024 року Закарпатський окружний адміністративний суд розглянув звіт про виконання судового рішення і виніс ухвалу, якою прийняв звіт військової частини НОМЕР_1 від 03 січня 2024 року за №1/365 про виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 року у справі № 260/6269/23 та завершив процедуру судового контролю за виконанням рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 року у справі №260/6269/23.

Суд першої інстанції виніс вказану ухвалу з тих підстав, що рішення суду було виконане шляхом розгляду рапортів і позивачу не відмовлено у виконанні судового рішення у справі №260/6269/23.

Суд апеляційної інстанції із висновками суду першої інстанції погоджується, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені. Конституцією та законами України.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства, зокрема, є: обов`язковість судового рішення.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст. 129-1 Конституції України).

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначено статтею 382 КАС України, за приписами частини 1 якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначені норми узгоджуються з положенням частини шостої статті 245 цього Кодексу, згідно з якими у випадках, визначених у частинах третій п`ятій цієї статті, суд може визначити відповідачу суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Відповідно до частин першої та другої вказаної статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Апеляційний суд зауважує, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року по справі № 260/6269/23, яке набрало законної сили 20 листопада 2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду поданих ОСОБА_1 рапорту від 24 березня 2023 року та рапорту від 19 травня 2023 року, про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років). Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорти від 24 березня 2023 року та 19 травня 2023 року, військовослужбовця ОСОБА_1 про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років), з врахуванням висновків суду. В задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено.

Із Звіту про виконання рішення суду слідує, що « командуванням військової частини НОМЕР_1 на виконання рішення Закарпатського адміністративного суду від 20.10.2023 року в справі № 260/6269/23 розглянуто рапорти військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 від 24.03.2023 року та від 19.05.2023 року з урахуванням чинного законодавства та висновків суду та підготовлено вмотивовані відповіді на них. Однак згідно наказу командира військової частини № НОМЕР_2 від 01.03.2024 року «Про результати службового розслідування» старший солдат ОСОБА_1 з 26.01.2024 року по теперішній час значиться таким, що самовільно залишив місце служби та його місце перебування військовій частині НОМЕР_1 не відоме, а тому виконати вище вказане рішення суду в частині повідомлення старшого солдата ОСОБА_1 не є можливим з об`єктивних причин, що не залежать від військової частини НОМЕР_1 . Після повернення старшого солдата ОСОБА_1 в розташування військової частини НОМЕР_1 про, що буде оголошено відповідним наказом командира військової частини НОМЕР_1 , відповіді на його рапорти будуть йому вручені під підпис, про що суд буде повідомлено додатково».

Колегія суддів висновує, що правовим наслідком виконання рішення суду в цій справі є розгляд рапортів військовослужбовця з урахуванням висновків суду, адже саме таке рішення було ухвалене судом першої інстанції.

Верховним Судом у постанові від 30.04.2020 у справі № 804/2076/17 висловлений наступний висновок: «Сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи».

Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідач вживав заходи для повного виконання рішення у цій справі, що привело до часткового його виконання.

Натомість позивач не навів доказів, а суд не отримав доказів того, що неповне виконання відбулося внаслідок недобросовісності в діях відповідача (щодо належного повідомлення позивача про результати розгляду його рапортів, з урахуванням його відсутності в розташуванні військової частини ).

Тобто позивачу не відмовлено у виконанні судового рішення у справі № 260/6269/23, резолютивну частину такого виконано шляхом розгляду рапортів.

Суд першої інстанції вірно висновував, що фактично має місце незгода позивача з результатами розгляду Військовою частиною НОМЕР_1 поданих ОСОБА_1 рапортів, які розглянуто, на виконання рішення суду, однак у задоволенні їх відмовлено.

Також суд правильно вказав, що правовідносини, що виникли після розгляду відповідачем рапортів, мають місце бути предметом розгляду в іншій адміністративній справі, оскільки під час розгляду даної, як вже зазначалося вище, судом було встановлено протиправну бездіяльність відповідача саме щодо не розгляду поданих позивачем рапортів.

Таким чином з урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач не відмовляється від виконання рішення суду, зокрема він розглянув рапорти ОСОБА_1 , тому відсутня доцільність у неприйнятті загаданого звіту про виконання судового рішення в цілому, у зв`язку з чим колегія суддів доходить висновку, що поданий звіт про виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 року у справі № 260/6269/23 правильно був прийнятий судом першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у справі №260/6269/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич
Повне судове рішення складено 07.08.2024