Справа № 990/91/24
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року

м. Київ

справа №990/91/24

адміністративне провадження № П/990/91/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Васильєвої І.А. (головуючий суддя), Гімона М.М., Дашутіна І.В.., Хохуляка В.В., Яковенка М.М.,

за участю секретаря судового засідання: Лопушенко О.О.,

учасників справи:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Леошка Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2024 року до Верховного Суду, як суду першої інстанції, надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, в якому просить суд:

1) визнати протиправним і скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 04.03.2024 № 93/ас-24 «Про розгляд питання щодо допуску ОСОБА_1 до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в конкурсі на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеному рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14.09.2023 № 94/зп-23»;

2) зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України прийняти рішення, яким допустити ОСОБА_1 до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі у конкурсі на зайняття 550 вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеному рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14.09.2023 № 94/зп-23 «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів» (зі змінами).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 04.03.2024 за № 93/ас-24 (у складі колегії № 5 ВККС України (Ігнатов Р.М., Дух Я.М., Омельян О.С.) відмовлено ОСОБА_1 у допуску до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в конкурсі на зайняття 550 вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеному рішенням від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами).

Разом з тим, позивач наголошує на протиправності рішення про відмову у допуску до участі у конкурсі, оскільки при зверненні до ВККС України із заявою від 25.12.2023 про участь в процедурі - конкурсу на зайняття 550 вакантних посад суддів в апеляційних судах, як підтвердження відповідності позивача вимогам до кандидата на посаду судді апеляційного суду, ним було обрано п. 4 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та такий вибір зумовлений формулюванням диспозиції самого пункту першого, за яким визначено, що особа «має стаж роботи на посаді судді не менше п`яти років».

Позивач додає, що поняття «стаж роботи на посаді судді» нормами чинного законодавства визначено виключно у ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до якого зараховується, зокрема, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, з огляду на що його стаж професійної діяльності у сфері права як юриста, помічника судді (помічника голови суду - адміністративна посада), юрисконсульта та адвоката становить більше 7 (семи) років, з яких 3 роки і майже 8 місяців - стаж роботи помічником судді та більше 4 (чотирьох) років адвокатської діяльності (у тому числі й станом на дату початку прийому документів про участь у конкурсі - 15.12.2023).

Відтак, за твердженням позивача, виходячи з наявного досвіду адвокатської діяльності та роботи помічника судді, помічника голови суду, а також іншого стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), у позивача, як у кандидата на посаді судді апеляційного суду, наявний достатній сукупний стаж (досвід) роботи професійної діяльності більше 7 років, який надає право брати участь у конкурсі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», як сукупний стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права більше семи років.

Додає, що відповідно до роз`яснень наданих у спільному листі Ради суддів України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Вищої ради правосуддя, Верховного суду, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України № 41783/0/9-18, № 2664/0/2-18, № 01-6757/18, № 9рс-1112/18, № 1-22433/18, № 02/3878 від 05.11.2018 «Про зарахування (перерахунок) стажу на посаду судді» до стажу з 30.09.2016 до сьогодні (законодавство в часі щодо стажу необхідного для зайняття посади судді), серед вимог щодо кандидатів на посаду судді апеляційного суду визначено, зокрема сукупний стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права щонайменше 7 років.

Вказане правове регулювання знайшло своє відображення й у судовій практиці, а саме: у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 9901/302/19: від 08.10.2020 у справі № 9901/537/19.

За переконанням позивача частина 2 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12.07.2018 № 2509-VIII) вказує про зарахування стажу (досвіду) «роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Водночас частиною 1 статті 69 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлюються вимоги не лише щодо виду стажу, який надає право для призначення на посаду судді, - «стаж професійної діяльності у сфері права», але й вимоги щодо строку (тривалості) такого стажу - «щонайменше п`ять років». Тоді як окрім конкретно визначеного частиною 1 статті 69 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» строку (тривалості) такого стажу лише стосовно його нижньої межі - «щонайменше п`ять років», звертає на себе увагу відсутність будь-якого обмеження у приписах частини 2 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про Вищий антикорупційний суд») щодо тривалості стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), який може бути зарахований до стажу роботи на посаді судді на підставі цієї норми.

Отже, за твердженням позивача, норма частини 2 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про Вищий антикорупційний суд») не містить будь-яких приписів, які б встановлювали обмеження щодо строку (тривалості) стажу професійної діяльності у сфері права, який надає право на призначення на посаду судді та підлягає зарахуванню до стажу роботи на цій посаді.

Додає, що норма ч. 3 ст. 79-3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відсилає до ч. 1 ст. 72 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 7 якої передбачає, що особа, яка виявила намір стати суддею, для участі у доборі на посаду судді подає до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, серед іншого: копії документів, що підтверджують стаж професійної діяльності у сфері права.

Відповідно до чинного Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, затвердженого рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 02.11.2016 № 141/зп-16 (у редакції рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 29.02.2024 № 72/зп-24 документами, що підтверджують стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права може бути трудова книжка, послужний список або інші документи щодо відповідної діяльності кандидата на посаду судді (підпункт 4 п. 3.4 Положення).

Позивач додає, що сама назва статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (стаж роботи судді) свідчить, що в цілому вказана норма регулює порядок визначення стажу роботи судді, у тому числі її спеціальна норма частини другої вказаної статті, яка стосується визначення стажу, який надає право для призначення на посаду судді, тобто право бути учасником конкурсу.

Відтак, норми частини 1 статті 69 та частини 2 статті 137, в тому числі статті 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону № 2509-VIII та Закону № 3511-ІХ) у їх системному взаємозв`язку не містять будь-яких приписів, які би встановлювали обмеження щодо строку (тривалості) стажу професійної діяльності у сфері права, який надає право на призначення на посаду судді та підлягає зарахуванню до стажу роботи на цій посаді. А тому, на підставі вказаних норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи особи на посаді судді має бути зарахований увесь стаж її професійної діяльності у сфері права.

У клопотанні від 19.04.2024 (т. 2 а.с. 40-42) позивач додаткового зауважив, що на його звернення, Рада суддів України детально, з переліком посад (адвокат, помічник судді, юрист, юрисконсульт, тощо) підтвердила його право кандидувати на посаду судді апеляційного суду та бути учасником конкурсу.

Як зазначає позивач у вказаному клопотанні, якщо проаналізувати допуск учасників до конкурсу, які не є суддями, Комісія допустила до участі у конкурсі щонайменше 15 помічників суддів, у тому числі помічників суддів з першої інстанції, що свідчить про неоднаковість застосування Комісією підходу до учасників конкурсу в цілому, а не лише стосовно позивача, як кандидата, який також працював помічником судді, у зв`язку з чим сам факт допуску інших помічників суддів вже свідчить про дискримінацію інших учасників конкурсу, незалежно від того скільки з допущених помічників суддів мають адвокатського чи наукового стажу.

У додаткових поясненнях від 29.04.2024 (т. 2 а.с. 47-50) та відповіді на відзив (т. 2 а.с. 122-129) позивач просив суд позовні вимоги задовольнити, наголосивши на наявності в нього стажу професійної діяльності щонайменше 7 років.

08.07.2024 від позивача до Суду надійшли додаткові пояснення, в яких позивач зазначає, що статтею 7 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд України» визначено вимоги до судді Вищого антикорупційного суду, як загальні, так і спеціальні. Норма ч. 2 ст. 7 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» в частині загальних вимог до кандидатів на посаду судді стосовно стажу роботи є ідентичною до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про судоустрій і статус судів» в частині вимог до кандидатів на посаду судді апеляційного суду.

Тоді як стаж професійної діяльності у сфері права, як необхідна умова, щоб кандидувати на посаду суді будь-якого суду, в тому числі апеляційного чи антикорупційного - це стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти.

Позивач також повторно звертає увагу на те, що вказану позицію на його звернення підтвердила ВРП і Рада суддів України.

Зауважує, що ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» була прийнята у 2018 році саме у зв`язку з внесенням змін до Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» та призвела до покращення правового статусу як діючих суддів, так і кандидатів на посаду судді, у тому числі кандидатів на посаду суддів апеляційного суду, а відтак не має обмежень у її застосуванні, зокрема, для участі у конкурсі на посади суддів апеляційного суду.

Відтак, позивач робить висновок, що системний аналіз наведених правових норм чітко вказує, що нормативний зміст всіх без винятку норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», Закону України «Про Вищу раду правосуддя» щодо участі у всіх без винятку конкурсах вимагає від кандидатів на посаду виключно подання документів, які підтверджують стаж професійної діяльності у сфері права та жодним чином не вимагають подання документів, які б підтверджували стаж роботи на посаді судді з відправлення правосуддя.

У судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач надіслав відзив на позовну заяву (т. 2 а.с. 27-30), в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач у своїй заяві просив допустити його до участі у конкурсі на зайняття посади судді апеляційного суду, як особу, яка відповідає вимогам пункту 4 частини 1 статті 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки він має сукупний стаж роботи та досвід професійної діяльності адвоката щонайменше 7 років.

Разом з тим, відповідач звертає увагу на те, що свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 отримав 13.08.2019, у зв`язку з чим, станом на день подання до Комісії заяви про участь у конкурсі, він має досвід менше 7 необхідних років. При цьому, відповідно до поданої кандидатом анкети в нього також відсутній стаж роботи на посаді судді або науковий стаж у сфері права, що свідчить про правомірність рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 04.03.2024 № 93/ас-24 «Про розгляд питання щодо допуску ОСОБА_1 до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в конкурсі на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеному рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14.09.2023 № 94/зп-23», яким позивачу відмовлено у допуску до участі у конкурсі.

У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволені позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, Суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України (т. 1 зворотній бік а.с. 48-50).

13.08.2019 позивач отримав свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю серія ЗР № 21/2223 (т. 1 а.с. 95).

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами, внесеними рішенням Комісії від 14.12.2023 № 171/зп-23 оголошено конкурс на зайняття 550 вакантних посад суддів в апеляційних судах, з яких: в апеляційних судах із розгляду цивільних і кримінальних справ, а також справ про адміністративні правопорушення - 425; в апеляційних судах із розгляду господарських справ - 58; в апеляційних судах із розгляду адміністративних справ - 67.

20.12.2023 позивач звернувся із заявою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (т. 1 а.с. 48) та доданими до неї документами, в якій просив допустити його до участі у конкурсі на зайняття вакантної посади судді апеляційного загального суду (цивільна спеціалізація), оголошеному рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14.09.2023 № 94/зп-23, як особу, яка відповідає вимогам пункту 4 частини 1 статті 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також провести стосовно нього кваліфікаційне оцінювання для підтвердження здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді. Крім зазначеного, позивач також просив за результатами конкурсу рекомендувати його для призначення на вакантну посаду судді апеляційного загального суду (цивільна спеціалізація).

Однак, Вищою кваліфікаційною комісією суддів України 04.03.2024 прийнято рішення № 93/ас-24 «Про розгляд питання щодо допуску ОСОБА_1 до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в конкурсі на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеному рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14.09.2023 № 94/зп-23» (т. 1 а.с. 23-24), яким відмовлено ОСОБА_1 в допуску до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі у конкурсі на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеному рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14.09.2023 № 94/зп-23.

Вказане рішення мотивоване відсутністю у ОСОБА_1 , станом на момент звернення із заявою про участь у конкурсі, необхідного стажу (досвіду) не менше семи років, оскільки позивач лише 13.08.2019 отримав свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся із заявою до Вищої кваліфікаційної комісії України про перегляд рішення колегії у пленарному складі. Рішенням від 24.04.2024 № 263/ас-24 у задоволені заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач вважаючи рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 04.03.2024 № 93/ас-24 протиправним та таким, що порушує його права звернувся до суду з даним позовом.

Правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, врегульовано нормами Конституції України і Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини 2 статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає, що в Україні діють суди першої інстанції, суди апеляційної інстанції та суди касаційної інстанції за критерієм інстанційності.

Згідно з частиною 1 статті 69 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного Національною комісією зі стандартів державної мови.

Відповідно до пункту 2 частини 7 статті 69 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» для цілей цього Закону вважається стажем професійної діяльності у сфері права - стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти.

Згідно з частиною 1 статті 52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Так, частини 1-2 статті 79 цього Закону регламентують, що конкурс на зайняття вакантної посади судді проводиться відповідно до цього Закону та положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, що затверджується Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, з дотриманням вимог законодавства про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків.

Для проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює рішення про його оголошення, розміщує (оприлюднює) відповідну інформацію на своєму офіційному веб-сайті та офіційному веб-порталі судової влади України.

Наведені норми регламентують порядок та критерії для зайняття посади судді місцевого суду. Цими нормами передбачається порядок зарахування стажу професійної діяльності у сфері права для відповідності кандидата на посаду судді у суді першої інстанції.

Згідно з підпункту 3 пункту 3.4 Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, затвердженого рішенням ВККС України від 02.11.2016 № 141/зп-16 (у редакції рішення ВККС України від 02.11.2023) (т. 2 а.с. 88-99) для участі у конкурсі на зайняття вакантної посади судді за спеціальною процедурою призначення, кандидат на посаду судді, звертається до Комісії в порядку, визначеному рішенням про оголошення конкурсу та подає документи, що підтверджують дотримання однієї з вимог, визначених, зокрема, частиною 1 статті 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Разом з тим, частина 1 статті 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що суддею апеляційного суду може бути особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя в апеляційному суді, а також відповідає одній із таких вимог:

1) має стаж роботи на посаді судді не менше п`яти років;

2) має науковий ступінь у сфері права та стаж наукової роботи у сфері права щонайменше сім років;

3) має досвід професійної діяльності адвоката, в тому числі щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення щонайменше сім років;

4) має сукупний стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) відповідно до вимог, визначених пунктами 1-3 цієї частини, щонайменше сім років.

Тобто, із зазначеного висновується, що суддею апеляційного суду може бути особа, яка 1) відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді; 2) відповідає одній із вимог, передбачених частиною 1 статті 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; 3) за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя в апеляційному суді.

При цьому, колегія суддів зауважує, що буквальне тлумачення вимог частини 1 статті 28 названого Закону не передбачає, що до видів діяльності, які відповідають названій кваліфікації (суддівська, адвокатська або наукова), прирівнюється будь-яка інша діяльність у сфері права. Водночас така діяльність (інший вид діяльності у сфері права) може бути зарахований при зайнятті кандидатом посади судді першої інстанції, про що було згадано вище.

Законом України від 09.12.2023 № 3511-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри», який набрав чинності 30.12.2023 розділ IV Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено главою 3, яка визначає процедуру проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді.

Згідно з пунктом 57 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вища кваліфікаційна комісія суддів України завершує конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошений рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23, за правилами, які діють після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри».

Так, пункт 2 частини 1 статті 79-2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України проводить конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду чи суддів Верховного Суду - на основі рейтингу кандидатів за результатами кваліфікаційного оцінювання та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 79-3 цього Закону.

Згідно з частиною 2 статті 79-3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у конкурсі на зайняття вакантної посади судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду може брати участь особа, яка відповідає вимогам до кандидата на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 28 (для апеляційного суду), частиною першою чи другою статті 33 (для вищого спеціалізованого суду) цього Закону.

Частиною 4 статті 79-3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України на підставі поданих документів встановлює відповідність особи вимогам до кандидата на посаду судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду або судді Верховного Суду та формує його досьє. Відповідність особи критеріям компетентності, доброчесності та професійної етики встановлюється Комісією під час проведення її кваліфікаційного оцінювання як кандидата на посаду судді.

Відтак колегія суддів зауважує, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає, що для того аби зайняти посаду судді апеляційного суду, кандидат повинен відповідати вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердити здатність здійснювати правосуддя в апеляційному суді, а також або мати стаж роботи на посаді судді не менше п`яти років (тобто, перебувати у штаті суду на посаді судді та здійснювати правосуддя не менше п`яти років) або стаж (досвід) професійної діяльності адвоката чи наукового працівника у сфері права, або бути кандидатом по сукупному стажу із названих трьох видів діяльності (суддя, адвокат, науковець щонайменше сім років).

Суд зауважує, що стаття 137 Закон України «Про судоустрій і статус суддів», на яку посилається позивач, як на підставу зарахування до його стажу адвоката, стаж роботи на посаді помічника судді та помічника голови суду, знаходиться у Розділі IX «Забезпечення суддів» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та регулює питання стажу роботи судді і передбачає, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (частина друга вказаної статті).

Тобто, вказана стаття регулює питання зарахування до стажу судді інших видів трудової діяльності, перелічених у її диспозиції, у контексті саме забезпечення суддів.

При цьому, під забезпеченням суддів слід розуміти питання нарахування суддівської винагороди діючим суддям та суддям у відставці.

Колегія суддів також зауважує, що частина 1 статті 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» пов`язує можливість бути суддею апеляційного суду зі здійсненням кандидатом конкретної діяльності протягом певного періоду у часі, зокрема, в розумінні пункту 1 частини 1 статті 28 цього Закону, не менше 5 років роботи на посаді судді, в розумінні пункту 2 частини 1 статті 28 Закону мати науковий ступінь у сфері права та стаж наукової роботи у сфері права щонайменше 7 років, в розумінні пункту 3 частини 1 статті 28 Закону мати досвід професійної діяльності адвоката, в тому числі щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення щонайменше 7 років.

Тоді як пункт 4 частини 1 статті 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначає сукупний стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді та/або адвоката та/або науковця щонайменше 7 років, зі спливом якого така особа набуває необхідної кваліфікації та право на участь у конкурсі до апеляційного суду.

При цьому, очевидним є те, що підвищений стаж (досвід) для кандидатів на посаду суддів апеляційних судів, у порівнянні із мінімально необхідним стажем для зайняття посади судді місцевого суду, зумовлений також із більшою відповідальністю такої роботи та професійністю суддів апеляційної інстанції, зважаючи на вищий рівень апеляційного суду за критерієм інстанційності.

Суд зауважує, що Конституційний Суд України у Рішенні від 05.04.2011 №3-рп/2011 у справі N 1-10/2011 (справа про стаж для зайняття посади судді в апеляційних, вищих спеціалізованих судах та Верховному Суді України) досліджував питання запровадженої законодавцем диференціації тривалості стажу роботи на посаді судді залежно від рівня суду, на посаду в якому претендує суддя та констатував, що зазначена вимога зумовлена інстанційною структурою єдиної системи судів загальної юрисдикції та обсягом і змістом їх повноважень, зокрема, щодо наявності права суду вищого рівня переглядати рішення судів нижчого рівня, що вимагає практичного досвіду роботи на посаді судді.

Таким чином, стаття 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка регламентує виключно стаж судді для обрахунку його матеріального забезпечення, не є застосовною при обчисленні п`ятирічного стажу роботи на посаді судді у питанні допуску до участі у конкурсі для зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у рішеннях від 10.05.2024 у справі № 990/67/24, від 28.05.2024 у справі № 990/84/24, від 22.05.2024 у справі № 990/126/24 та від 26.06.2024 у справі № 990/150/24.

З анкети позивача, як кандидата на посаду судді (т. 1 зворотній бік а.с. 50-69), зокрема, з розділу 4 «Стаж роботи на посаді судді» (т. 1 а.с. 55) вбачається, що позивачем зазначено про відсутність такого стажу. З розділу 5 «Стаж наукової роботи» (т. 1 а.с. 56) вбачається, що позивачем зазначено про відсутність такої наукової роботи, тоді як маючи досвід діяльності адвоката 4 роки і 4 місяці (станом на момент звернення із заявою про участь у конкурсі, оскільки свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю видано 13.08.2019) у розділі 6 «Досвід діяльності адвоката» (т. 1 зворотній бік а.с. 56) позивач вказав про наявність такого досвіду, який згідно з пунктом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» має становити щонайменше сім років, що свідчить про невідповідність відомостей зазначених у анкеті відносно досвіду діяльності адвоката дійсному досвіду позивача, як адвоката для участі у конкурсі на посаду суддів апеляційного суду, оскільки з наявних в матеріалах справи документів, Судом не встановлено відповідності позивача вимогам, визначеним частиною 1 статті 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відтак. розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд приходить до висновку про правомірність рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 04.03.2024 № 93/ас-24 «Про розгляд питання щодо допуску ОСОБА_1 до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в конкурсі на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеному рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14.09.2023 № 94/зп-23».

Щодо посилання позивача на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 17.09.2020 у справі № 9901/302/19 та від 08.10.2020 у справі № 9901/537/19, то Суд вважає вказані посилання помилковими, оскільки, по-перше, відповідачем в таких справах виступала Вища Рада Правосуддя, по-друге, спірні правовідносини у названих справах стосувалися обрахунку стажу (досвіду) на посаді судді в аспекті звільнення діючих суддів у відставку, що свідчить про те, що висновки у вказаних постановах не є релевантними до спірних правовідносин у цій справі.

Щодо посилання позивача на те, що норма ч. 3 ст. 79-3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відсилає до ч. 1 ст. 72 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 7 якої передбачає, що особа, яка виявила намір стати суддею, для участі у доборі на посаду судді подає до ВККС України, серед іншого: копії документів, що підтверджують стаж професійної діяльності у сфері права, то Суд заважує, що перелік документів, визначений ч. 1 ст. 72 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема, її п. 7 щодо підтвердження стажу професійної діяльності у сфері права, підтверджує наявність такого стажу на відповідність кандидата критеріям судді саме місцевого суду, однак жодним чином не підтверджує наявність у кандидата критеріїв відповідності судді апеляційного суду, визначених ч. 1 ст. 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Щодо посилання позивача на те, що Рада суддів України детально, з переліком посад (адвокат, помічник судді, юрист, юрисконсульт, тощо) підтвердила право ОСОБА_1 кандидувати на посаду судді апеляційного суду та бути учасником конкурсу, то Суд зауважує, що в матеріалах справи міститься лист Ради суддів України від 01.04.2024 № 9рс-100/24 (т. 2 а.с. 75-76 та 146-147), по-перше, який не є нормативно-правовим актом, по-друге, зі змісту такого листа видно, що РСУ у вказаному листі зазначає, що кандидатом на посаду судді апеляційного суду має право бути особа, яка відповідає вимогам, визначеним у статті 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та щодо якого Вищою кваліфікаційною комісією України встановлено відповідність таким вимогам, по-третє, у вказаному листі РСУ звернула увагу на те, що є виконавчим органом з`їзду суддів України та вирішує питання внутрішньої діяльності суддів України та не наділена чинним законодавством здійснювати тлумачення/роз`яснення законів України та тлумачення Конституції України, а відтак такий лист не містить підтвердження права саме позивача кандидувати на посаду судді апеляційного суду та бути учасником конкурсу до апеляційних судів.

Не містить такого підтвердження і лист Вищої ради правосуддя від 26.03.2024 (т. 2 а.с. 145), в якому також звернута увага, що вимоги до судді апеляційного суду визначені статтею 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Щодо посилання позивача на те, що норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», Закону України «Про Вищу раду правосуддя» щодо участі у всіх без винятку конкурсах вимагає від кандидатів на посаду виключно подання документів, які підтверджують стаж професійної діяльності у сфері права та жодним чином не вимагає подання документів, які б підтверджували стаж роботи на посаді судді з відправлення правосуддя, то Суд звертає увагу на те, що разом із поданням таких документів, позивач, як кандидат на посаду судді апеляційного суду також повинен відповідати одній із вимог, передбачених ч. 1 ст. 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що ототожнення позивачем конкурсів на суддів апеляційних суддів, з конкурсами на посади членів ВРП та суддів Вищого антикорупційного суду в частині застосування ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є помилковим та безпідставним, зважаючи на різний правовий статус таких осіб, різні вимоги щодо кожного кандидата та регулювання таких конкурсів різними нормативно-правовими актами.

В контексті наведеного Суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що в порушення вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем не доведено наявності в нього критеріїв відповідності вимогам кандидата на посаду судді апеляційного суду, визначених частиною 1 статті 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів приходить до висновку про правомірність рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 04.03.2024 № 93/ас-24, яким позивачу відмовлено у допуску до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в конкурсі на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеному рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами), що є наслідком відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 245, 246, 255, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 04.03.2024 № 93/ас-24, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Верховного Суду як суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Рішення в повному обсязі складено 08.08.2024.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Cудді М.М. Гімон

І.В. Дашутін

В.В. Хохуляк

М.М. Яковенко