Справа № 140/2751/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/2751/24 пров. № А/857/12661/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року (ухвалене головуючим суддею Мачульський В.В. у м. Луцьк) у справі № 140/2751/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправним наказу та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправним наказ ГУНП у Волинській області №55 о/с від 16.02.2024 по особовому складу в частині відсутності дати звільнення та зобов`язання внести зміни до наказу ГУНП у Волинській області №55 о/с від 16.02.2024 по особовому складу в частині звільнення його зі служби в поліції та вважати звільненим зі служби в поліції з 27.02.2024.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що вважає спірний наказ протиправним, оскільки в ньому відсутня дата його звільнення, крім того даний наказ винесено під час перебування його на лікарняному в період з 09.02.2024 по 26.02.2024 включно. А отже, у разі порушення гарантій, визначених частиною третьою статті 40 Кодексу Законів про працю України (далі КЗпП України), негативні наслідки слід усувати шляхом - зміни дати звільнення позивача, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду трудової непрацездатності, а саме 27.02.2024 (а.с.1-2).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходи з того, що позовна вимога про визнання протиправним наказу ГУНП у Волинській області № 55 о/с від 16.02.2024 в частині відсутності дати звільнення ОСОБА_1 з посади інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Луцького районного управління поліції ГУНП, є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення, оскільки наказ прийнято відповідачем на виконання рішення апеляційної інстанції, а не в межах реалізації накладеного дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади за вчинення дисциплінарного проступку.

Щодо посилання позивача на статтю 40 КЗпП України щодо заборони звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності, то суд вважав, дані твердження помилковими, оскільки рішення суду апеляційної інстанції у спорі який виник, є правоприпиняючим юридичним фактом, із настанням якого трудові правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем на підставі судового рішення, яке скасовано апеляційним судом, припинилися.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач в період з 30.08.2010 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 18.07.2023 - у Національній поліції України (а.с.35-36).

В період із 11.07.2021 по 18.07.2023 ОСОБА_1 перебував на посаді інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області (а.с.37).

Наказом ГУНП у Волинській області від 11.07.2023 №1619/в за вчинення дисциплінарного проступку, а саме порушення вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 23, частини 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2,4 частини 6 розділу 1, пункту 6 частини 10 розділу 1, пунктів 1, 3 розділу 4 Інструкції із заходів безпеки, при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 №70, пунктів 4, 10 розділу 13 Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2020 №357, пункту 10 розділу 6 Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України, затвердженої наказом МВС України від 11.10.2018 №828, Інструкції з організації та несення служби на блокпостах під час дії правового режиму воєнного стану, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.12.2022 №334/ДСК, Правил носіння однострою поліцейських, затверджених наказом МВС України від 19.08.2017 № 718, пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджено наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, протоколу наради при заступнику начальника ГУНП у Волинській області від 28.04.2023 №17, посадової інструкції, що виразилось у залишенні під час несення служби в кімнаті для відпочинку блокпосту автомата Калашникова (АК-74), пістолета Макарова, набоїв до них, спецзасобів. самоусунення від виконання службових обов`язків під час несення служби: вимкнення портативного відеореєстратора, сон на посту, нараження на небезпеку добової зміни поста регулювання руху № В1/3/03, відсутності контролю за наявністю отриманих вогнепальної зброї та боєприпасів, допущення безпідставного отримання боєприпасів керівником, перебуванні у добовому наряді без однострою та порушенні графіку несення служби на блокпосту, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (а.с.43-45).

Наказом ГУНП у Волинській області від 18.07.2023 №289 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Луцького РУП ГУНП, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України)частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», з 18.07.2023 (а.с.46).

Позивач не погодившись з вказаними вище наказами та звернувся з позовом до суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 у справі №140/21854/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУНП у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення коштів за час вимушеного прогулу задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП у Волинській області №1619/в від 11.07.2023 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Луцького РУП ГУНП у Волинській області та вжиття заходів запропонованих дисциплінарною комісією в частині застосування дисциплінарного стягнення» стосовно інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення з служб в поліції. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП у Волинській області №289о/с від 18.07.2023 про звільнення з служби в поліції інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на займаній посаді, з 19.07.2023. Стягнуто з ГУНП у Волинській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 99854,95 грн (а.с.4-13).

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 46086,90 грн допущено до негайного виконання.

На виконання вказаного вище рішення суду ГУНП у Волинській області видано наказ №375 о/с від 28.09.2023, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області, з 19.07.2023 (а.с.47).

Не погодившись з прийнятим рішенням від 22.09.2023 у справі №140/21854/23, ГУНП у Волинській області, оскаржило його в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2024 апеляційну скаргу ГУНП у Волинській області задоволено. Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 у справі №140/21854/23 скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУНП у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовлено (а.с.14-20).

На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2024 у справі № 140/21854/23 Наказом ГУНП у Волинській області №55 о/с від 16.02.2024 скасовано наказ ГУНП у Волинській області від 28.09.2023 №375 о/с в частині поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області, з 19.07.2023. Вважати чинним наказ ГУНП у Волинській області від 18.07.2023 №289 о/с, яким звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з посади інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області, з 18.07.2023.

Позивач вважаючи спірний наказ протиправним, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць відповідно до пункті 2 та 3 ч. 1 ст. 371 КАС України віднесено до судових рішень, які виконуються негайно.

Згідно з ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Аналіз зазначених правових норм дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде таке рішення суду в подальшому оскаржуватися.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.

Отже, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника є юридичним фактом, із настанням якого у працівника виникає право на відновлення його трудових правовідносин із роботодавцем, а роботодавець, у свою чергу, зобов`язаний прийняти на виконання рішення суду про поновлення на роботі, яке у цій частині підлягає негайному виконанню відповідний наказ та внести запис у трудову книжку працівника.

Так, негайне виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 у справі №140/21854/23 було реалізовано відповідачем шляхом видачі Наказу №375 о/с від 28.09.2023 про поновлення позивача на займаній посаді з 19.07.2023.

Ключовим у розглядуваному випадку для вирішення спору є відповідь на питання про правові наслідки скасування судового рішення у справі № 140/21854/23 про поновлення позивача на посаді.

Верховний Суд у постановах від 12.08.2021 у справі № 2а-8044/09/1370, від 31.10.2023 у справі № 460/10065/21 виснував, що якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, отже, якщо суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції і визнав звільнення працівника правомірним, рішення про поновлення на роботі втрачає свою силу, а працівник вважається звільненим з дати, зазначеної в наказі про звільнення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду апеляційної інстанції у спорі який виник, є правоскасувальним (правоприпиняючим) юридичним фактом, із настанням якого трудові правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем на підставі судового рішення, яке скасовано апеляційним судом, припинилися.

Враховуючи обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, а саме постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2024 у справі № 140/21854/23, у суб`єкта владних повноважень, в спірному випадку ГУНП у Волинській області, відсутні законні підстави для невиконання остаточного судового рішення, що в спірному випадку має наслідком скасування наказу, яким поновлено позивача на посаді (на підставі рішення, яке скасовано судом апеляційної інстанції).

Колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що оскільки, спірний наказ від 16.02.2024 прийнято відповідачем на виконання рішення апеляційної інстанції, а не в межах реалізації накладеного дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади за вчинення дисциплінарного проступку, тому у ньому і відсутнє зазначення дата звільнення позивача з займаної посади.

Ба більше, щодо посилання позивача на статтю 40 КЗпП України щодо заборони звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності, то суд першої інстанції також правильно зазначив, що наказ ГУНП у Волинській області №55 о/с від 16.02.2024 видано відповідачем на підставі рішення суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на всій території України, а не окремим розпорядчим документом ГУНП у Волинській області щодо реалізації рішення дисциплінарного стягнення про звільнення позивача зі служби в поліції згідно Закону України «Про Національну поліцію», та є безумовною підставою для скасування попереднього наказу про поновлення позивача на займаній посаді.

Суд зауважує, що наказ ГУНП у Волинській області №289 о/с від 18.07.2023 про звільнення позивача зі служби в поліції з посади інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області з 18.07.2023 є чинним, з моменту набрання рішенням апеляційної інстанції законної сили, а саме, з 01.02.2024.

Разом з цим, діючим законодавством України не передбачено внесення зміни у дату звільнення працівника, якщо такий наказ вже був виданий суб`єктом владних повноважень, та який є чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції вірно констатував, що оскаржуваний наказ ГУНП у Волинській області №55 о/с від 16.02.2024 є законним та обґрунтованим, а тому позовна вимога про зміну дати звільнення позивача з посади інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Луцького районного управління поліції ГУНП та вважати його звільненим з 27.02.2024, є такою, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року у справі № 140/2751/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар