Справа № 953/3351/24
Суддя: Бородіна Н. М.
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/3351/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2024 року Київський районний суд м.Харкова у складі:
головуючої судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря Максимовської Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області, інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кіктенко Гюнай Назимівни про оскарження акту індивідуальної дії, -
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся у суд з позовом до відповідачів, Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області, інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кіктенко Гюнай Назимівни, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1909495 від 14.04.2024 за ч.1 ст.122 КУпАП, винесену інспектором взводу 1 роти 1 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Кіктенко Г.С. відносно позивача та закрити провадження по справ. Стягнути на користь позивача понесені судові витрати.
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що з оскаржуваною постановою не погоджується, оскільки не вчиняв правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, інспектором в постанові не повно зазначено місце вчинення правопорушення і місце розгляду справи. Так, в пунктах 2 та 5 оскаржуваної постанови місцем розгляду справи та місцем вчинення правопорушення зазначено м. Харків, проспект науки, без зазначення номеру будинку чи назви об`єкту, що унеможливлює встановити де саме було зафіксоване імовірне правопорушення та правомірність фіксації інспекторами швидкісного руху транспортних засобів у такому місці. Крім того, оскаржувана постанова містить помилкову банкетну норму ПДР України, за порушення якої настає відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме: п.12.4 ПДР України не встановлює заборони, а вказує дозволену швидкість руху транспортного засобу , Однак, заборона для водіїв перевищувати дозволену швидкість руху передбачена п. 12.9 ПДР України. Вимірювання швидкості руху поліцейським здійснювалось приладом Trucam в ручному режимі, зокрема, прилад інспектор тримав в руках, а розгляд справи здійснював інспектор, який не зупиняв транспортний засіб позивача та не здійснював фіксацію швидкісного режиму. Поліцейські знаходились, здійснювали фіксацію та зупинили транспортний засіб позивача поза межами дії знаку 5.76 ПДР України. Прилад Trucam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим. Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які об лаштовані відповідним знаком про здійснення відео фіксації (дорожній знак 5.76), оскільки вказане обумовлено ч.2 ст.140 Закону України «Про національну поліцію»
Відповідач - Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області, у поданому відзиві проти заявлених вимог заперечував, зазначаючи, що 14.04.2024 приблизно о 16:07 екіпажем патрульної поліції по проспекту Науки в м. Харкові виявлено рух транспортного засобу HONDA CIVAC з реєстраційним номером НОМЕР_1 , водій якого перевищував встановлені обмеження руху на 25км/год., а саме рухався зі швидкістю 75 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України. Швидкість зафіксовано за допомогою приладу Trucam ТС000464. Вказаний транспортний засіб було зупинено на підставі п.3 ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Позивачу було роз`яснено причини застосування превентивних заходів, а також роз`яснено положення ст.63 Конституції України, ст.ст.397, 308 КУпАп, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно з ст. 287-289 КУпАП. Зазначеною постановою дії позивача кваліфіковано за ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Результатами фіксації перевищення встановленого обмеження швидкості особою, яка керувала автомобілем HONDA CIVAC, р.н. НОМЕР_1 є фотокартки з зображенням транспортного засобу та відеозапис правопорушення. На відеозаписах міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення. Медіафайли з приладу Trucam ТС000464 містять відомості, якими наочно зафіксовано те, що транспортний засіб позивача рухається зі швидкість 75 км/год. по проспекту Науки у м. Харкові за географічними координатами 50.0.54.33N 36.13.35.80Е, при встановленому Правилами дорожнього руху обмеженні швидкості руху транспортних засобів в 50 км/год. Оскаржувана постанова містить всі обов`язкові елементи, передбачені ст. 283 КУпАП, в тому числі місце вчинення адміністративного правопорушення. Разом з тим, інспектором в оскаржуваній постанові допущено технічну помилку в п.5, а саме: не вірно вказано час вчиненого правопорушення, де замість 16:20 помилково вказано 16:07. Контроль швидкості руху повинен відбуватись лише в місцях, які об лаштовані відповідним знаком про здійснення відео фіксації (дорожній знак 5.76), при цьому на проспекті науки у м. Харкові встановлено дорожній знак 5.76. Лазернимй вимірювач швидкості TruСam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 №UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний ІЛІ LTI 20/20 Trucam, який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12. Впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертизи не є обов`язковим. Лазерний вимірювач Trucam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів , тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.
У відповіді на вищевказаний відзив відповідача представник позивача - адвокат Рудик І.І. зазначив, що відповідач, посилаючись у відзиві на відеозапис намагається виправити помилки та недоліки, які містить оскаржувана постанова, що є недопустимим. Однак, відповідачем у відзиві та оскаржуваній постанові не вказано де саме на проспекті Науки в м.Харкові відбувались події. Також, з відеозапису не вбачається координат розміщення приладу, а такі координати зазначено в роздруківці з кадром із відеозапису. При цьому, достовірність та належність інформації, наведеної в ній викликає сумніви. Перевіривши за допомогою онлайн карт доступних в мережі інтернет розташування місця за наведеними відповідачем координатами, встановлено, що таке місце ніяк не узгоджується із наданою відповідачем інформацією про розташування дорожніх знаків 5.76, що інформують водіїв про здійснення фіксації порушень ПДР. Зокрема, на пр. Науки такі знаки встановлені біля буд. 10 та буд.60, із зазначенням зони їх дії 100м. Наданий відповідачем як доказ відео файл не містить відомостей про обмеження швидкості руху. Представник позивача також зазначив, що відповідач зазначає про те, що місце для роботи з приладом Trucam позначається відповідними дорожніми знаками, проте, жодних належних доказів на підтвердження того, що в даному конкретному випадку інспектори здійснювали фіксацію у відповідному місці не надає.
Співвідповідач інспектор взводу 1 роти 1 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилась, відзив на позов не надала.
Суд, дослідивши наявні докази приходить до наступного.
14.04.2024 відносно ОСОБА_1 інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 була винесена постанова серія ЕНА№ 1909495 про накладення адміністративного стягнення за правопорушення передбачене ч.1ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Так, в оскаржуваній постанові інспектором зазначено, що 14.04.2024 о 16:07 год. в Харкові по проспекту Науки водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом HONDA CIVІC в населеному пункті м. Харків перевищив встановлені обмеження руху на 25км/год., а саме рухався зі швидкістю 75км/год. Швидкість зафіксували за допомогою приладу TruСam ТС 000464, чим порушено п.12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах. До постанови додаються відеозапис з бодікамери 474443.
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до ст. 41 Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі № 3353-XII) регулюються ПДР України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.
Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону № 3353-XII).
Пункт 1.10 ПДР України визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 "Населений пункт", 5.46 "Кінець населеного пункта", 5.47 "Населений пункт", 5.48 "Кінець населеного пункта".
Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч. 1, 2, третя і 5 статті 122.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Окрім того, ч. 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України більш ніж на 25 км/год.
На підтвердження правомірності прийнятого рішення відповідачем надано до суду першої інстанції відеозапис, здійснений на вимірювальний прилад TRUCAM LTI 20/20.
Разом з тим, вказаний відеозапис не містить координат вчинення правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 і відомостей щодо розміщення дорожнього знаку 5.45 "Населений пункт".
Суд зазначає, що зміст постанови про адміністративну відповідальність має відповідати вимогам, передбаченим статтями 280, 283 КУпАП. Разом з тим, складена внспектором УПП у відношенні позивача оскаржувана постанова не містить зазначення повної адреси місця вчинення адміністративного правопорушення та опису обставин, установлених під час розгляду справи, зокрема номеру транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .
Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.
Щодо застосування вимірювального приладу TRUCAM LTI 20/20 з рук суд зазначає, що за правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.02.2018 року по справі 536/583/17, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.
При цьому, судом враховано положення ст. 40 Закону № 580-VIII, якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання ПДР.
З урахуванням зазначеної правової норми, суд доходить висновку, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим.
Відповідачем ДПП в особі УПП в Харківській області не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCAM, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.
У відзиві на позов відповідач не заперечує здійснення фіксації швидкості автомобіля приладом TruCAM з руки з посиланням на те, що такий прилад конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання.
Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону № 580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото - і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.
Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції, ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону № 580-VIII.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п. 1 ст. 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011; п. 75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015; п. 52 рішення у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013).
З урахуванням тієї обставини, що відповідачем не надано будь-яких доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCAM, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача, суд приймає в якості належних доводи позивача про імовірну похибку під час здійснення такого вимірювання.
Посилання відповідача на те, що стаття 40 Закон України «Про Національну поліцію» допускається можливість використання приладу як із руки, так і з триноги, таким чином, використання із руки є допустимим та не є порушенням, суд вважає помилковим.
Так, стаття 40 Закон України «Про Національну поліцію» регулює застосування працівниками поліції технічних приладів та технічних засобів.
Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» в редакції від 01.01.2021 року зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» в редакції Закону №1231-IX від 16.02.2021, яка набрала чинності 17.03.2021 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні.
Таким чином, до 17.03.2021 року поліція не була зобов`язана закріплювати техніку, що здійснює фіксацію порушень правил дорожнього руху не в автоматичному режимі, а правова норма щодо такого закріплення з`явилася саме після набрання чинності Законом № 1231-IX від 16.02.2021.
Тобто законодавець змінив положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та аналіз цих змін дає можливість вважати що саме починаючи з 17.03.2021р. поліція зобов`язана закріплювати техніку, що здійснює фіксацію порушень правил дорожнього руху не в автоматичному режимі.
Отже, твердження відповідача, стосовно правомірності використання приладу TruCam з рук є помилковим.
Суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції, ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону № 580-VIII.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що постанова серії ЕНА № 1909495 від 04 квітня 2024 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є протиправною та підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 241,242 КАС України, суд,-
Скасувати постанову інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кіктенко Гюнай Назимівни від 14.04.2024 серії ЕНА №1909495, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.
На підставі п.3 ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя Н.М. Бородіна