Справа № 606/2085/23
Суддя: Марціцка І. Б.
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 606/2085/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Марціцкої І.Б.

за участю секретаря судового засідання Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Пацулу В.О. звернувся до Теребовлянського районного суду Тернопільської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, ОСОБА_2 у якому просить визнати незаконною та скасувати постанову серії БАД № 822152 від 02.10.2023, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510 грн за ч. 5 ст.121 КУпАП та ч.2 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постанова є незаконною, оскільки оскаржувану постанову прийнято поліцейським з порушенням вимог чинного законодавства, грубим порушенням прав ОСОБА_1 та за відсутності належних і допустимих доказів. Так, в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач порушив п.2.3 і п.9.9.б ПДР України. Однак, поліцейський в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», зупиняючи водія в нічну пору доби, ніяким чином не міг візуально пересвідчитись в тому, що водій автомобіля не пристебнутий ременем безпеки. Також представник вказує, що ОСОБА_1 не вчиняв правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки відповідальність за даною нормою настає за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді таке порушення набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості. Даною нормою права не передбачена відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу. Тому поліцейським неправильно кваліфіковано правопорушення, що потягло за собою неправомірне притягнення до адміністративної відповідальності.

Від Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач вказує на те, що оспорювана позивачем постанова є законною та обґрунтованою, оскільки позивач допустив порушення Правил дорожнього руху України (далі ПДР), зокрема останній керував транспортним засобом, вказана обставина підтверджується відеозаписом, на якому ОСОБА_3 вказує,що ніколи не користується ременем безпеки. Також представник відповідача просив допитати працівника поліції ОСОБА_2 в якості свідка. Просить справу розглянути за відсутності представника відповідача та відмовити у задоволенні позову.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав,що водій ОСОБА_1 був зупинений, оскільки керував автомобілем в комендантську годину, був не пристебнутий ременем безпеки, не заперечував цього факту. Також не включив аварійну світлову сигналізацію після зупинки працівниками поліції.

Дослідивши докази та письмові пояснення, заслухавши представника позивача, свідка суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

02.10.2023 поліцейським СРПП Теребовлянського ВП №3 ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_2 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №822152, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП та з урахуванням ч.2 ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно вказаної постанови 02.10.2023 о 04 год 07 хв. у по вул. Січових Стрільців в м. Теребовля водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT TRAFIK, р.н. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки був не пристебнутий ременем безпеки, після зупинки працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 2.3В, 9.9 Б ПДР. За відомостями постанови до неї додається відео із бодікамери ВВС 5302, 0097.

Не погоджуючись із винесеною постановою серії БАД № 822152 від 02.10.2024, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Таким чином притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В судовому засіданні оглянуто відеозаписи, які долучені представником відповідача, з яких слідує, що працівник поліції їдуть за автомобілем RENAULT TRAFIK, р.н. НОМЕР_1 , після зупинки працівник поліції підходить до водія та з`ясовує причини руху автомобіля в комендантську годину. Під час розмови працівник поліції вказує,що водій не користується ременем пасивної безпеки. З даного відеозапису також вбачається, що водій, відразу після зупинки транспортного засобу не увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

На вказаному відео не зафіксовано те, що водій не користувався ременем пасивної безпеки, саме лише визнання вини не є беззаперечним доказом вчинення правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (постанова Верховного Суду від 14 травня 2020 року в справі № 240/12/17).

За частиною 2 ст.122 КУпАП особи несуть відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

За даними п.9.9 «б» Правил дорожнього руху України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно вимог ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Так, системний аналіз норм пунктів 9.1., 9.2., 9.9. ПДР України та частини 2 статті 122 КУпАП дозволяє дійти висновку, що в одному випадку увімкнення аварійної сигналізації виникає за передбачених та визначених умов, а в іншому випадку встановлений обов`язок подання попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, при чому за не виконання останніх вимог прямо передбачена відповідальність за частиною 2 статті 122 КУпАП.

Суд звертає увагу, що диспозицією частини 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність не за будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді таке порушення набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості. Даною нормою права не передбачена відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу. При цьому слід зауважити, що зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку.

Таким чином, суд вважає, що хоча позивач і не дотримався вимоги п. 9.9. «б» ПДР, однак у його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП. (Така ж правова позиція викладена в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року, справа № 595/27/23).

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, відповідачем не надано суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження обставин, викладених у постанові, а сама по собі оскаржувана постанова, складена працівником поліції, не є доказом, на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 822152 від 02.10.2023 слід скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 5, 9, 72, 74-77, 244, 246, 262, 286 КАС України, ст.ст.33,245,251,252,268,280,283,287-289 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серії БАД № 822152 від 02.10.2023, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510 грн за ч. 5 ст.121 КУпАП та ч.2 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання адміністративного позову у розмірі 536,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення

Суддя: І. Б. Марціцка