Справа № 160/10366/23
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Савченка А.В.
при секретарі судового засідання Носенко К.В.,
представника позивача Добровольського А.Т.,
представника відповідача Крейси Л.О.,
установив:
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 11.11.2022 р. №UА110120/2022/000007/2, від 15.11.2022 р. №UА110120/2022/000008/2 та від 08.12.2022 р. №UА110120/2022/000009/2;
- визнати протиправними та скасувати картки відмови Дніпровської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.11.2022 р. №UА110120/2022/000087, від 15.11.2022 р. №UА110120/2022/000089 та від 08.12.2022 р. №UА110120/2022/000096.
В обґрунтування позову зазначено, що з метою митного оформлення придбаного ним товару подано митну декларацію. Документи, подані разом з декларацією ідентифікують оцінюваний товар, містять дані, що піддаються обчисленню, тобто підтверджують митну вартість товару за ціною договору.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 р. позовна заява була залишена без руху та встановлено позивачу строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме: надати оригінал документа про сплату судового збору в розмірі 49 159,05 грн. та надати уточнену позовну заяву, відповідно до кількості учасників справи, в якій уточнити суб`єктний склад сторін у цій адміністративній справі.
На виконання ухвали суду від 22.05.2023 р., позивачем 01.06.2023 р. усунуто означені недоліки позовної заяви.
22 червня 2023 року від Дніпровської митниці до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що під час здійснення Дніпровською митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Отже, відповідач вказує, що за результатами розгляду поданих документів, виник сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, який став підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості, однак, такі документи декларантом надані не були, у зв?язку із чим відповідачем обгрунтовано прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Таким чином, посадові особи митниці при прийнятті спірних рішень діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 р. розгляд справи за позовною заявою Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23.11.2023 р. о 13:15 год.
20 листопада 2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
23 листопада 2023 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням АТ НЗФ на території активний бойових дій, введення режиму простою підприємства із одночасним перебуванням працівників в режимі віддаленого доступу.
Відповідно до протоколу підготовчого засідання від 23.11.2023р., суд задовольнив клопотання представника позивача про перенесення розгляду справи. Представник відповідача не висловив заперечень. Суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 14 грудня 2023 року о 14:30 год.
14 грудня 2023 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи призначеної на 14.12.2023р. у зв`язку з тривалою повітряною тривогою.
Відповідно до довідки від 14.12.2023р. №1888 складеної секретарем судового засідання, підготовче засідання, яке призначено на 14.12.2023р. року о 14 годині 30 хвилин для розгляду адміністративного позову Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, знято з судового розгляду у зв`язку з повітряною тривогою та призначено на нову дату, а саме 18.01.2024 р. об 14:20 год.
12 січня 2024 року від Дніпровської митниці надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без участі представника відповідача, у зв`язку з зайнятістю представників у інших судових засіданнях.
Згідно протоколу підготовчого засідання від 18.01.2024р., суд ухвалив закрити підготовче засідання та призначити розгляд справи по суті на 15.02.2024р. о 14:30 год.
Відповідно до протоколу судового засідання від 15.02.2024р., суд ухвалив відкласти судове засідання на 29.02.2024 р. о 15:00 год.
Згідно з протоколу судового засідання від 29.02.2024р., суд ухвалив закрити підготовче засідання та призначити розгляд справи по суті на 28.03.2024р. о 15:00 год.
Відповідно до протоколу судового засідання від 28.03.2024р., суд ухвалив оголосити перерву до 18.04.2024р. о 11:00 год.
19 квітня 2024 року від представника Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
25 квітня 2024 року від представника Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» надійшло клопотання, в якому він просив відкласти призначене судове засідання.
Згідно протоколу судового від 09.05.2024р. всі сторони у судове засідання з`явились. Оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Суд встановив, що відповідно до умов до контракту №2202147 від 04.07.2022, укладеного між «CPM Trading SIA» Латвія - Постачальник та Акціонерним товариством «Нікопольський завод Феросплавів» - Покупець, Постачальник зобов?язується передати у Власність Покупцю шахтні опори, надалі - Товар, повне найменування якого, марка, термін поставки вказується в Специфікації - Додатку до Контракту, які є його невід?ємною частиною, а Покупець зобов?язується прийняти вказаний Товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим Контрактом. Виробником Товару є: LIBERTY OSTRAVA (Чехія).
Відповідно до Додатку №3 - 2202883 Специфікації від 14.09.2022 до контракту №2202147 від 04.07.2022 Постачальник на умовах цієї специфікації поставляє:
Загальна кількість за специфікацією 642 тони вартістю 1 007 940,00 євро.
Відповідно до п. 2 та п. 3 Додатку №3 - 2202883 Специфікації від 14.09.2022 до контракту №2202147 від 04.07.2022, Покупець здійснює 100% передплату за Товар протягом 7 календарних днів з моменту надання копії рахунку. Постачальник зобов?язується поставити Товар від 3-х тижнів до 60 календарних днів з моменту попередньої оплати.
Вказані Товари поставлялися на підставі зовнішньоекономічного контракту від 04.07.2022 №2202147, укладеного між Акціонерним товариством «Нікопольський завод Феросплавів» та компанією «CPM Trading SIA» (Латвія), на умовах поставки СРТ, UA Ізов.
Митна вартість товарів за вищевказаними ЕМД була визначена за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а саме на рівні - 1,57 євро/кг.
- (код 0271) Пакувальний лист №002155 від 24.10.2022; №002200 від 28.10.2022; №002221 від 17.11.2022; №002222 від 17.11.2022; №002223 від 17.11.2022; №002224 від 17.11.2022; №002225 від 17.11.2022; №002226 від 17.11.2022; №002228 від 17.11.2022; №002229 від 17.11.2022;
- (код 0862) Декларація про походження товару №CPM 002155 від 24.10.2022; №CPM 002200 від 28.10.2022; №CPM 002221 від 17.11.2022; №CPM 002222 від 17.11.2022; №CPM 002223 від 17.11.2022; №CPM 002224 від 17.11.2022; №CPM 002225 від 17.11.2022; №СРМ 002226 від 17.11.2022; №CPM 002228 від 21 11 2022; №CPM 002229 від 22.11.2022;
- (код 3001) Банківський платіжний документ, що стосується оцінюваного товару №2004 від 14.09.2022; №2008 від 04.10.2022; №525 від 19.09.2022; №543 від 05.10.2022;
- (код 3014) Прайс-лист №165/offer/22 від 12.09.2022;
- (код 4100) Зовнішньоекономічний договір №2202147 від 04.07.2022;
- (код 4103) Додаток - специфікація №2-2202632 від 01.08.2022; №3-2202883 від 14.09.2022;
- (код 9000) Лист роз?яснення №« 2022.08.19/1 від 19.08.2022;
- (код 9610) Копії митних декларацій країни відправлення №22PL303030E0028714 від 27.10.2022; №22PL303030E0029205 від 20.11.2022; №22PL303030E0029213 від 21.11.2022; №22PL303030E0029221 від 21.11.2022; №22PL303030E0029230 від 21.11.2022; №22PL303030E0029248 від 21.11.2022; №22PL303030E0029256 від 21.11.2022; №22PL303030E0029347 24.11.2022; №22PL303030E0029371 від 24.11.2022.
Під час розгляду поданих до митного контролю документів встановлені наступні розбіжності:
Враховуючи викладене та з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості, в рамках проведення консультації з метою з метою обгрунтування вибору методу визначення митної вартості декларанта зобов?язано протягом 10 календарних днів надати за наявності такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов?язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов?язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; виписку з бухгалтерської документації копії митних декларацій країни відправлення із зазначенням числових значень щодо митної вартості товарів.
За результатами розгляду додатково наданих декларантом документів, митним органом було також повідомліно, що «надіслана декларація містить відомості щодо статистичної вартості товару, яка не збігається із даними, наданими у інших документах, наданих до митного оформлення.».
Враховуючи виявлені у ході перевірки невідповідності, розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, що стосуються числових значень складових митної вартості товару, а також відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, про що зазначено у ході проведення консультацій шляхом направлення електронних повідомлень митниці, а надані документи не усувають наведені у повідомленні митниці розбіжності, митний орган прийшов до висновку, що заявлений декларантом метод визначення митної вартості товарів не може бути застосованим відповідно до частини б статті 54 та частини 2 статті 58 Кодексу.
У зв?язку із коригуванням митної вартості товарів за вищевказаними ЕМД митним органом оформлено Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.11.2022 р. №UA110120/2022/000087, від 15.11.2022 р. №UA110120/2022/000089 та від 08.12.2022 p. №UA110120/2022/000096.
Не погодившись із вказаними рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та картками відмови, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.
Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно із ч.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган, відповідно до ч.5 ст.54 Митного кодексу України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.
Згідно із ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.5 ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження митного органу щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, митний зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено випадки коли митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 Митного кодексу України).
Частиною 3 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 58 МК України передбачено метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Відповідно до ст.59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Згідно із ч.2 ст.59 МК України при застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:
1) фізичні характеристики;
2) якість та репутація на ринку;
3) країна виробництва;
Частиною 5 ст.59 МК України встановлено, що у разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Як встановлено, за результатами аналізу наданих до митного оформлення документів, митний орган дійшов висновку про те, що документи, які подані до митного оформлення товару, містять розбіжності, а саме:
1) До митного оформлення декларантом надано банківський платіжний документ від 14.09.2022 №2004, що підтверджує оплату у розмірі 533800 евро та банківський платіжний документ від 04.10.2022 №2008, що підтверджує оплату у розмірі 474140 євро по контракту від 04.07.2022 №2202147, на загальну суму 1007940 євро.
В призначенні платежу платіжного доручення вказано виключно реквізити контракту від 04.07.2022 № 2202147. Посилання на рахунок-проформу №14/09/2022 від 14.09.2022 (на суму 1007940,001Євро) відсутнє, до того ж цей рахунок-проформа виписаний практично через два місяці після оплати, що вказує на неможливість його ідентифікації до задекларованих партій товару.
Загальна ціна товару, згідно з інвойсами №CPM 002155 від 24.10.2022; №CPM 002200 від 28.10.2022; №CPM 002221 від 17.11.2022; №CPM 002222 від 17.11.2022; №CPM 002223 від 17.11.2022; №CPM 002224 від 17.11.2022; №CPM 002225 від 17.11.2022; №CPM 002226 від 17.11.2022; №CPM 002228 від 21.11.2022; №CPM 002229 від 22.11.2022 складає 1007398,35 Євро.
Відповідно до п. 7 висновків Постанови Пленуму ВАСУ від 13.03.2017 №2 «Про Довідку щодо Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року», платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж, не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару.
Враховуючи вищезазначене, надане платіжне доручення неможливо ідентифікувати з оцінюваними партіями товару. У відповідності до вимог статей 54, 58 МКУ, відсутнє документальне підтвердження відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
2) до митного оформлення надано проформу-інвойс від 14.09.2022 №14/09/2022, який містить дані про товари, не заявлені у наданій до митного оформлення МД, та інший рівень цін. Роз`яснень не надано. Крім цього, в проформіінвойсі на оплату від фірми CPM Trading SIA від 14.09.2022 №14/09/2022 зазначено, що товар стосується доповнення №3 до контракту від 04.07.2022 №2202147. Доповнення № 3 до митного оформлення не надано.
Таким чином, митний орган дійшов висновку, що надані до митного оформлення зазначені документи унеможливлюють ідентифікацію документів як таких, що мають відношення до партії товару, що декларується. Роз`яснень не надано.
Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами суд дійшов висновку про те, що зазначені рішення відповідача прийняті на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, оскільки надані позивачем документи не підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, яка зазначена в Деклараціях митної вартості.
З огляду на повноваження митного органу, підстави прийняття оскаржуваних рішень, можливо дійти висновку про те, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у відповідача обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
З`ясувавши обставини, з якими відповідач пов`язує наявність обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення митної вартості, суд апеляційної інстанції вважає, що у спірному випадку в митного органу існували об`єктивні сумніви щодо правильно визначення декларантом митної вартості та підтвердження заявленої митної вартості наданими до митного оформлення документами.
Такі сумніви обгрунтовані тими розбіжностями, які визначені митним органом в вищезазначених повідомленнях на адресу декларанту.
При цьому, вказані розбіжності стосуються саме правильності визначення митної вартості товару, оскільки надані до митного оформлення документи не дозволяли ідентифікувати їх з оцінюваною партією товару. Зокрема, надані декларантом документи містили в собі інформацію щодо інших рахунків-фактури, ніж ті, які були заявлені та надані до митного оформлення; надана проформа-інвойс містить дані про товари, які взагалі не були заявлені до митного оформлення, а також містить інший рівень цін; у наданих документах містились розбіжності щодо стандарту сталі.
Слід зазначити те, що самі по собі документи, надані позивачем, не усувають тих розбіжностей, які виявлені митним органом, як і не свідчать про відсутність у митного органу обгрунтованих сумнівів щодо правильності визначення митної вартості товару.
Підсумовуючи викладене, суд вважає, що у спірному випадку відповідач мав обгрунтовані сумніви щодо правильності визначення митної вартості товару, а отже мав і право витребувати від позивача додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару. У свою чергу, не надання позивачем додатково витребуваних документів та не усунення розбіжностей в поданих документах, стало обгрунтованою підставою для визначення митним органом митної вартості товару.
Відповідачем, з урахуванням положень ст. 53 МКУ, декларанту надіслано електронні повідомлення про необхідність надати (за наявності) додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, з відповідним обґрунтуванням вищезазначених підстав для запиту додаткових документів, а саме:
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару,
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;
- виписку з бухгалтерської документації.
- копії митних декларацій країни відправлення із зазначенням числових значень щодо митної вартості товарів.
Крім зазначеного, вказаними електронними повідомленнями, відповідно до п.6. ст.53 МКУ, декларанта Позивача попереджено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Отже, під час проведення процедур консультацій декларантом не спростовані розбіжності та відсутність даних.
Враховуючи вищезазначені результати митного контролю, відповідачем було застосовано коригування митної вартості товару.
Так, у зв`язку із неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості товарів Відповідачем було послідовно перейдено до наступного методу визначення митної вартості.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Визначена митна вартість оцінюваного товару ґрунтується на раніше визнаній митній вартості ідентичних товарів відповідно до рівня вартості ЕМД від 31.08.2022 № №UA110070/2022/006176.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що митним органом оспорювані рішення прийнято у межах повноважень та у спосіб, що передбачено чинним законодавством.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог позивача щодо протиправності рішень Дніпровської митниці Держмитслужби, а тому дані позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд
вирішив:
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 07.08.2024 р.

Суддя А.В. Савченко