Справа № 400/3570/24
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 р. № 400/3570/24

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А. розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,
провизнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить:

- про протиправною відмову відповідача у поновленні пенсії позивачу;

- зобов`язати відповідача поновити та виплатити пенсію позивачу з моменту звернення з заявою про поновлення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач є пенсіонером Міністерства оборони України (військовим пенсіонером) та з 1998 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII. В подальшому отримавши квартиру у 2001 році від Міністерства оборони України у м. Євпаторія, пенсійну справу було переведено за новим місцем реєстрації ( АДРЕСА_3 ). У лютому 2022 позивач був змушений покинути своє місце проживання та виїхав на підконтрольну територію України. Згідно довідки віл 29.04.2022 № 508- є внутрішньо переміщеною особою. 26.10.2023 позивач звернувся з заявою до ГУ ПФУ у Миколаївській області про поновлення пенсії. Однак листом відповідач повідомив, що питання відновлення (продовження) пенсійних виплат у період воєнного стану особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь в умовах відсутності документів, необхідних для визначення умов поновлення пенсійних виплат, законодавчо не врегульовано; оскільки документи, які підтверджують припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання, відсутні та відсутня пенсійна справа, то поновити виплату пенсії немає підстав.

Ухвалою від 22.04.2024 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 63 КАС України та запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Відповідач надав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що позивачем до органів Пенсійного фонду України не надано доказів того, що органами пенсійного забезпечення Російської Федерації виплата пенсії припинена. Отже, за відсутності документа про строки виплати пенсії за попереднім місцем проживання, пенсійної справи та за умов воєнного стану, при розгляді заяви Позивача про призначення (поновлення) пенсії за віком органи Пенсійного фонду України діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Крім того, позивач 26.10.2023 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою в порядку Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі Закон № 393) щодо розгляду питання можливості поновлення пенсії за віком в Україні. За результатами розгляду звернення від 26.10.2023 Відповідачем надано відповідь від 09.11.2023 № 21883-21308/І-02/8-1400/23, якою роз`яснено порядок звернення до органів Пенсійного фонду щодо отримання пенсії за новим місцем проживання (реєстрації). Отже, із заявою встановленого зразка Позивач не звертався, а на подану у довільній формі заяву Відповідачем надано лише відповідь на звернення, яка не є рішенням суб`єкта владних повноважень, відповідно рішення про відмову в призначенні/ перерахунку пенсії не приймалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач з 1998 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII.

В подальшому отримавши квартиру у 2001 році від Міністерства оборони України у м. Євпаторія, пенсійну справу було переведено за новим місцем реєстрації ( АДРЕСА_3 ).

У лютому 2022 позивач виїхав на підконтрольну територію України. Згідно довідки віл 29.04.2022 № 508- є внутрішньо переміщеною особою.

26.10.2023 позивач звернувся з заявою до ГУ ПФУ у Миколаївській області про поновлення пенсії.

Листом відповідач відмовив позивачу у поновленні пенсії через те, що питання відновлення (продовження) пенсійних виплат у період воєнного стану особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь в умовах відсутності документів, необхідних для визначення умов поновлення пенсійних виплат, законодавчо не врегульовано, пенсійна справа відсутня, а через воєнний стан та окупаціє ПР Крим відповідач позбавлений можливості надсилати запити.

Позивач не погоджуючись з відмовою відповідача звернувся до суду з даним позовом.

Суд вирішуючи спір між сторонами виходить з наступного.

З 22.11.2014 набув чинності Закон України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 № 1706-VII (далі Закон № 1706-VII), яким відповідно до Конституції та Законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону України №1706-VII громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон №2262-XII.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2262-XII особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з статтею 1-1 Закону №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, то застосовуються норми міжнародного договору. Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 10 Закону №2262-XII визначено, що призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 49 Закону №2262-XII пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 52 Закону №2262-XII особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-XII врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 № 10-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402 (далі - Порядок №3-1).

Відповідно до пунктів 3 та 11 розділу І Порядку №3-1 заява про поновлення пенсії подається заявником до органу, що призначає пенсію.

Днем звернення за призначенням пенсії є день подання до органу, що призначає пенсію, заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення уповноваженим органом (структурним підрозділом).

Днем звернення за поновленням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Згідно з пункту 5 розділу ІІ Порядку №3-1 переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі особи та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії, та з урахуванням додатково наданих документів.

При переведенні з одного виду пенсії на інший, поновленні виплати пенсії особа може додатково подати документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку, підвищення та інші доплати).

Громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримали громадянства Російської Федерації та не одержують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Орган, що призначає пенсію, здійснює поновлення виплати пенсії цим особам після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення Російської Федерації.

Як встановлено в ході розгляду даної справи, відповідач відмовив позивачу у поновленні виплати пенсії у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання, відсутності пенсійної справи та відповідного нормативно парового акту, який регулює спірні правовідносини.

Проте позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки витребування пенсійної справи позивача з органу Пенсійного Фонду за попереднім місцем проживання (реєстрації) покладається саме на орган, що призначає (поновлює) пенсію, а позбавлення управління можливості направлення відповідного запиту про витребування пенсійної справи не може слугувати підставою для відмови у поновленні виплати пенсії.

Право на поновлення виплати пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин та, відповідно, відсутність чи неможливість витребування пенсійної справи й отримання документів про припинення виплати пенсії органами пенсійного фонду РФ.

Доказів того, що позивач отримав громадянство РФ та одержує пенсію в органах пенсійного забезпечення РФ, суду не надано.

З огляду на викладене, суд зазначає, що позивач як громадянин України має право на отримання пенсії, призначеної їй відповідно до законодавства України. Будучи внутрішньо переміщеною особою, позивач має право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання. Конституційне право позивача на вже призначену пенсію не може бути поставлено у залежність від місцезнаходження її пенсійної справи, а відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у поновленні виплати пенсії. Закони про пенсійне забезпечення не передбачають умовою виплати пенсії особі, яка переселилася з тимчасової окупованої території та отримала статус внутрішньо переміщеної особи, отримання від окупаційної влади відомостей про виплату чи припинення виплати пенсії такій особі.

Така позиція узгоджується із висновками Верховному Суду, викладеними у постанові від 22.09.2021 у справі №308/3864/17, відповідно до яких відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо наявності у позивача права на поновлення виплати пенсії, яка йому була призначена відповідно до Закону №2262-XII.

Суд відхиляє твердження відповідача, що позивач звертався до відповідача в порядку Закону № 393 «Про звернення громадян» і його лист не є відмовою, оскільки зі змісту заяви позивача вбачається, що його заява є саме заявою про поновлення виплати пенсії, а розгляд її як звернення відповідач здійснив на власний розсуд.

Пунктом 11 розділу І Порядку № 3-1 обумовлено, що днем звернення за поновленням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. Оскільки позивачем подана до ГУ ПФУ у Миколаївській області заява 24.01.2024, то пенсія їй має бути поновлена з цієї дати.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, на підставі наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про наявність правових та фактичних підстав для задоволення взаємопов`язаних позовних вимог у спосіб прийняття рішення про визнання дій ГУ ПФУ у Миколаївській області протиправними щодо відмови позивачу у поновленні виплати пенсії з 26.10.2023, яка була призначена згідно із Законом №2262-XII, та зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії позивачу з 26.10.2023, яка була призначена згідно із Законом №2262-XII

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позов задовольнити.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,549) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській область (вул. Морехідна, 1, Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код 13844159) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у поновленні виплати пенсії з 26.10.2023, яка була призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській область (вул. Морехідна, 1, Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код 13844159) поновити виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 26.10.2023, яка була призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя І. А. Устинов