Справа № 200/3628/24
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 року Справа№200/3628/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Крилової М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду, через підсистему ЄСІСТ «Електронний суд», надійшла позовна заява ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 27.08.2016 року по 06.05.2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 27.08.2016 року по 19.06.2019 року виплаченої 06.05.2024 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року у справі №200/2801/23.;

- зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 27.08.2016 року по 06.05.2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 27.08.2016 року по 19.06.2019 року виплаченої 06.05.2024 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року у справі №200/2801/23.

В обґрунтування позову зазначено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року у справі №200/2801/23 відповідачем, 06.05.2024 року, виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 27.08.2016 року по 28.02.2018 року із застосування базового місяця січень 2008 року та індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі за період з 01.03.2018 по 19.06.2019 включно у загальній сумі 129 226,70 грн., із одночасним утримання військового збору 1,5%. Позивач зазначає, що провівши остаточну виплату 06.05.2024 на виконання рішення суду, відповідач не нарахував і не виплатив йому компенсацію за несвоєчасну виплату сум грошового забезпечення. Із цих підстав позивач вважає бездіяльність протиправною, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду.

Ухвалою суду від 07 червня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано копії та докази.

Відповідач позов не визнав, 14 червня 2024 року подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. В обґрунтування зазначив, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159. У позовній заяві відсутнє посилання на те, що позивач звертався до військової частини із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів. Зі свого боку, військова частина НОМЕР_1 не отримувала заяви позивача про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, досудове врегулювання спору не відбувалось. У зв`язку з чим вважає, що у суду немає підстав для визнання протиправною бездіяльність відповідача, яку слід розцінювати відмовою у виплаті, і відповідно задоволення похідної вимоги.

Також вказує, що Законом № 1214-IX від 04.02.2021 було внесені зміни до Закону 2050-ІІІ та частину 2 статті 2 доповнено абзацом 6, та добавлено в перелік сума індексації грошових доходів громадян. А також, з метою приведення до відповідності норм діючого законодавства, до Порядку № 159 Постановою КМУ № 355 від 14.04.2021 Пункт 3 доповнено абзацом щодо суми індексації грошових доходів громадян. Тобто, в переліку нормативно-правових актів на момент нарахування індексації був відсутній механізм нарахування зазначеної компенсації на суми індексації. З огляду на зазначене, вважає, що вимога позивача нарахувати та виплатити йому компенсацію за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення є цілком не обґрунтованою та безпідставною.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Великоновосілківським РВ ГУМВС України в Донецькій області 30 березня 2010 року.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року по справі №200/2801/23 позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 27.08.2016 року по 28.02.2018 року включно.

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 27.08.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум.

визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.06.2019 року включно відповідно «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.06.2019 року включно відповідно до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 з урахуванням раніше виплачених сум.

в решті позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду від 28.07.2023 року по справі №200/2801/23 відповідач, 06.05.2024 року, виплатив позивачу кошти у розмірі у загальній сумі 129 226,70 грн, що підтверджується банківською випискою та не заперечується відповідачем.

Позивач зазначає, що провівши остаточну виплату 06.05.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду ід 28.07.2023 року по справі №200/2801/23, відповідач не нарахував і не виплатив їй компенсацію за несвоєчасну виплату сум грошового забезпечення, у зв`язку з чим звернулась до суду за захистом своїх прав.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом №2050-ІІІ.

Згідно зі статтями 1,2 цього Закону підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші, в тому числі, сума індексації грошових доходів громадян частину другу статті 2 доповнено абзацом шостим згідно із Законом№ 1214-IX від 04.02.2021.

Наведене дає підстави для висновку, що дія зазначеного Закону поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності й господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), і стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України та які (відповідні доходи) не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Своєю чергою компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку та підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Пункти 1, 2 Порядку № 159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача із заявою про нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати на підставі Закону № 2050-III та Порядку №159. Своєю чергою, відповідач не відмовляв позивачу своїм рішенням у виплаті відповідної компенсації.

За змістомст. 7 Закону №2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Разом з цим, суд враховує, що подібні правовідносини нинішній справі були предметом розгляду Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі № 560/8194/20 (постанова від 02.04.2024).

У вказаній справі, Судова палата сформулювала такі висновки:

«24. У свою чергу питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом № 2050-ІІІ, який, проте, не визначає спеціальних строків для звернення до суду.

25. Відповідно до статті 1 цього Закону підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

26. Стаття 2 Закону № 2050-ІІІ визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

27. Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

28. Згідно зі статтею 4 зазначеного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

29. З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок № 159), положення якого фактично відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.

29. Отже, Судова палата доходить висновку, що умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів пенсії та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.

30. При цьому норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до органу Пенсійного фонду України за виплатою такої компенсації.

31. Аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - органу Пенсійного фонду України) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії.

32. Крім того, Судова палата вважає, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

33. Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у цій справі органами Пенсійного фонду України, у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.

34. Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.».

Отже, у цій справі судова палата дійшла висновку, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

У даній справі, відповідачем не заперечується та обставина, що нарахування та виплата індексації здійснена на виконання рішення суду, проте як суб`єкт виконання цього рішення (відповідач) не здійснив розрахунок та виплату компенсації виду доходу, передбаченого статтею 2 Закону № 2050-ІІІ.

Отже, враховуючи, що несвоєчасне нарахування та виплата грошового забезпечення відбулись у зв`язку із неправомірними діями відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, оскільки рішення суду у справі № 200/2801/23 фактично встановлює факт невиплати грошового забезпечення у цей період.

Несвоєчасне нарахування сум грошового забезпечення відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням позивачу індексації грошового забезпечення, що встановлено судовим рішенням, тобто з вини органу, що виплачує грошове забезпечення, а тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Відповідно невиплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів сплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 06 травня 2024 року року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду ввід 28.07.2023 року у справі №200/2801/23, свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням, тому є помилковим висновок суду першої інстанції, що у межах спірних правовідносин право позивача на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення ще не було порушено відповідачем і звернення позивача до суду з цим позовом є передчасним.

За таких обставин суд доходить до висновку, що компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації має нараховуватися в місяці, в якому проведено виплату індексації, а відмова відповідача у виплаті такої компенсації не є обов`язковою умовою для виплати такої компенсації.

За наведеного вище правового регулювання та висновків Верховного Суду у справі № 560/8194/20, суд вважає, що адміністративний позов в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За викладених обставин суд дійшов висновку, що у випадку, який розглядається, відповідач вчинив протиправну бездіяльність, а тому суд виходить за межі позовних вимог та задовольняє позовні вимоги шляхом:

визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 27.08.2016 року по 06.05.2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 27.08.2016 року по 19.06.2019 року виплаченої 06.05.2024 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року у справі №200/2801/23;

зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 27.08.2016 року по 06.05.2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 27.08.2016 року по 19.06.2019 року виплаченої 06.05.2024 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року у справі №200/2801/23.

Позивачем при зверненні до суду судовий збір не сплачувався на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відтак підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2,5-10, 72-80, 159, 160, 171, 199-204, 205, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 27.08.2016 року по 06.05.2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 27.08.2016 року по 19.06.2019 року виплаченої 06.05.2024 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року у справі №200/2801/23.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 27.08.2016 року по 06.05.2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 27.08.2016 року по 19.06.2019 року виплаченої 06.05.2024 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року у справі №200/2801/23.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова