Справа № 400/15455/23
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 р. № 400/15455/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачів1. Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, 2. Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,
провизнання протиправним рішення від 06.12.2023 року № 64; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Миколаївській області), в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.12.2023 року № 64;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити нарахування, призначення та виплату пенсії ОСОБА_1 з моменті звернення за заявою 16.01.2023 року.

Ухвалою від 27.12.2023 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що позивачу призначена пенсія за віком, він має трудову книжку на підтвердження зайняття трудовою діяльністю на території України та є громадянином України, згідно наданої копії паспорта громадянина України, переїхав з тимчасово окупованої території Автономної республіки Крим, проживає в Україні та має зареєстроване місце проживання, а тому він має право на призначення пенсії за віком.

Пенсія для позивача є основним джерелом надходження коштів, а тому має продовжуватись виплачуватись згідно чинного законодавства. Позивач не може бути позбавлений виплати пенсії основного джерела надходження коштів, до того моменту поки у відповідача не будуть в наявності докази продовження виплати позивачу пенсії саме органами пенсійного фонду російської федерації.

Відповідач 1 надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсіі згідно з Законом № 1058, оскільки відсутні документи, які вказані в пп. 9 п. 2.1 Порядку № 22-1, в якому зазначено, що орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документи про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпеченая росйськоі федераті як одержувач пенсіі.

Отже, поновлення виплати пенсії в Україні можливе за умови підтвердження припинення виплати пенсії за попереднім місцем її отримання та після надходження оригіналу пенсійної справи.

Відповідач 2 надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що на виконання рішення суду від 25.09.2023 року у справі № 400/7312/23 ГУ ПФУ в Миколаївській області поновлено виплату пенсії позивачу з 16.01.2023 року. Виплату пенсії забезпечено у січні 2024 року, про що повідомлено позивача листом від 29.12.2023 року № 25230-23578/Г-02/8-1400/23.

Таким чином, вимога позивача здійснити нарахування, призначення та виплату пенсії з моменту звернення з заявою 16.01.2023 року є необґрунтованою та безпідставною.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач з 2011 року отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058).

З 2013 року позивач мешкав на непідконтрольній Україні території в Автономній республіці Крим.

Повернувшись до території, підконтрольній Україні, позивач 16.01.2023 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо розгляду питання можливості призначення пенсії за віком в Україні.

За результатами розгляду звернення від 16.01.2023 року ГУ ПФУ в Миколаївській області надало позивачу відповідь листом від 30.01.2023 року № 1276-598/Г-02/8-1400-23, в якому роз`яснено порядок звернення до органів Пенсійного фонду щодо отримання пенсії за новим місцем проживання (реєстрації).

Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 року у справі № 400/7312/23 визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання та зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , з урахуванням висновків, наведених у цьому рішенні.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2023 року рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 року у справі № 400/7312/23 залишено без змін.

На виконання резолютивної частини зазначеного рішення 05.12.2023 року видані виконавчі листи.

05.12.2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про нарахування, призначення та виплату пенсії.

Заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, яким 06.12.2023 року винесено рішення № 64 про відмовлено в перерахунку пенсії.

Підстава відмови: відсутні документи, які вказані в пп. 9 п. 2.1 Порядку № 22-1.

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 07.08.2024 року суд закрив провадження в частині вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити нарахування, призначення та виплату пенсії ОСОБА_1 з моменті звернення за заявою 16.01.2023 року.

Суд розглядає справу в частині вимог щодо визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 06.12.2023 року № 64.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII (далі Закон № 1207) тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Згідно з абз. 3 ст.2 Закону № 1207 Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20.02.2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону № 1207 за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Згідно ч. 4 ст. 9 Закону № 1207 встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними па тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території (ч. 1 ст. 18 Закону № 1207).

У відповідності до ч. 2 ст. 18 Закону № 1207 гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України нa законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Згідно пп. 9 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі та раніше за текстом Порядок № 22-1) до заяви про призначення пенсії за віком додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації як одержувач пенсії.

02.07.2014 року постановою Кабінету Міністрів України № 234 затверджено Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя (далі Порядок № 234).

Цей Порядок визначає механізм виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії та соціальні послуги від Пенсійного Фонду Російської Федерації або інших міністерств та відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у Російській Федерації (далі особи) (п. 1 Порядку № 234).

Відповідно до п. 4 Порядку № 234 територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів Російської Федерації, зазначених у пункті 1 цього Порядку.

Виплата пенсії після надходження пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.

Отже, згідно вимог Порядку № 22-1 та Порядку № 234 обов`язок надсилання запиту щодо витребування пенсійної справи позивача з органів російської федерації покладається саме на територіальні органи Пенсійного фонду.

Підставою відмови у призначенні пенсії позивачеві слугувало те, що наразі, відповідач не може провести процедуру витребування пенсійної справи позивача з російської федерації для виплати пенсії за новим місцем реєстрації або підтвердити, що він не отримує відповідних нарахувань на території російської федерації шляхом надсилання інформаційного запиту про нарахування або відсутність отримання соціальних виплат відповідно до російського законодавства немає можливості.

Суд зауважує, право пенсіонера на отримання пенсії не залежить від можливості пенсійного органу підтвердити припинення виплати пенсії останньому за попереднім місцем проживання.

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, яким введено на території України воєнний стан, у зв`язку військовою агресією РФ проти України, починаючи з 24.02.2022 року, листування із російською федерацією зупинено, що підтверджується офіційним повідомленням АТ «Укрпошта» на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Зазначене вище унеможливлює отримання пенсійним органом документального підтвердження припинення виплати пенсії позивачу на невизначений час.

Таким чином, покладений в основу рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову позивачу у призначенні пенсії факт того, що в матеріалах справи відсутня інформація про припинення виплати пенсії на території російської федерації, не є законодавчо встановленою підставою для відмови у призначенні, поновленні виплати пенсії за новим місцем проживання пенсіонера.

Відповідно до п.2.8 Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Згідно п. 4.8 Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Отже, наведені відповідачем 1 обставини не є перешкодою для виконання відповідним органом Пенсійного фонду покладеного на нього обов`язку.

Також аналіз наведених норм законодавства у контексті спірних правовідносин дає підстави для висновку, що відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 22.09.2021 року у справі № 308/3864/17.

Матеріалами справи підтверджується те, що позивачеві було призначено пенсію за віком саме територіальними органами Пенсійного фонду України.

Право на поновлення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин та, відповідно, відсутність чи неможливість витребування пенсійної справи й отримання атестату про припинення виплати пенсії органами пенсійного фонду РФ.

Доказів того, що позивач отримав громадянство РФ та одержував пенсію в органах пенсійного забезпечення російської федерації, суду не надано.

З огляду на викладене, суд зазначає, що позивач як громадянин України має право на отримання пенсії, призначеної йому відповідно до законодавства України, за місцем реєстрації фактичного проживання.

Така позиція узгоджується із висновками Верховному Суду, викладеними в постанові від 22.09.2021 року у справі № 308/3864/17, відповідно до яких відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Згідно положень ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо наявності у позивача права на поновлення нарахування та виплати пенсії.

Згідно з п. п. 4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» від 14.09.2006 року № 137-V усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2, яким винесено оскаржуване рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.12.2023 року № 64 про відмову в перерахунку пенсії.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07.08.2024 року.

Суддя О.В. Малих