Справа № 320/17640/23
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Сорочка Є.О.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, у якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 08.06.2022 про скасування Рішення УМВС України в Київській області від 01.07.2011 про оформлення набуття громадянства України за народженням відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення було прийнято за відсутності правових підстав, визначених ст. 21 Закону України «Про громадянство України», особова справа позивачки не містить жодних неправдивих, фальшивих даних, необхідних для набуття громадянства. Відповідач у поданні від 07.06.2022 не підготував документи, що підтверджували б надання неправдивих чи фальшивих даних. Відповідач мотивує скасування набуття позивачем громадянства України тим, що "було невірно застосовано статтю Закону України «Про громадянство України»", не зазначаючи, що це була дія УМВС в Київській області в 2011 році, покладаючи відповідальність за помилки суб`єкта владних повноважень, що були здійснені 11 років тому на позивача, порушуючи її права та законні інтереси.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 р. задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 08.06.2022 про скасування Рішення УМВС України в Київській області від 01.07.2011 про оформлення набуття громадянства України за народженням відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 07.08.2024.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 01.01.2011 звернувся до ГУМВС (УМВС) України в Київській області із заявою про оформлення набуття громадянства України за народженням дитині, ОСОБА_1 , відповідно до статті 7 Закону України «Про громадянство України» (а.с 113-114).

ГУМВС (УМВС) України в Київській області 01.07.2011 прийняло рішення про оформлення набуття громадянства України за народженням відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 з моменту її народження (а.с. 115).

08.06.2022 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було прийнято рішення про скасування рішення УМВС України в Київській області від 01.07.2011 про оформлення набуття громадянства України за народженням відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про громадянство України» у зв`язку з тим, що під час оформлення набуття громадянства України було невірно застосовано статтю Закону України «Про громадянство України», оскільки громадянство батька, ОСОБА_1, та матері ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент народження зазначено, як громадяни Республіки В`єтнам (а.с. 112).

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернулася з даною позовною заявою до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що рішення відповідача про скасування рішення про набуття позивачем громадянства України за відсутності переконливих доказів на підтвердження наявності підстав для цього, визначених статтею 21 Закону України «Про громадянство», є необгрунтованим, не відповідає критерію необхідності у демократичному суспільстві, оскільки його прийняття має істотні негативні наслідки для позивача, означає втрату нею громадянства України за відсутності іншого громадянства, порушує стійкий правовий і соціальний зв`язок позивача з державою, набутий впродовж років проживання в Україні.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими. Апелянт наголошує на обставини, встановлені у своєму висновку, а саме, при набутті громадянства у 2011 році на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України», батьком позивача при оформленні документів подано неправдиву інформацію, а саме що на момент набуття громадянства позивачкою жоден з її батьків не був громадянином України, а тому були відсутні підстави для набуття громадянства на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України».

З урахуванням наведеного, ч. 1 ст. 308 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначаються Законом України від 18 січня 2001 року № 2235-III "Про громадянство України" (далі - Закон № 2235-III).

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону № 2235-III, громадянство України набувається, серед іншого, за народженням.

Порядок набуття громадянства України за народженням встановлений статтею 7 цього Закону.

Згідно з нормами наведеної статті (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка народилася на території України від осіб без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, є громадянином України. Особа, яка народилася за межами України від осіб без громадянства, які постійно на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства іншої держави, є громадянином України. Особа, яка народилася на території України від іноземців, які на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства жодного з батьків, є громадянином України. Особа, яка народилася на території України, одному з батьків якої надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, і не набула за народженням громадянства жодного з батьків або набула за народженням громадянство того з батьків, якому надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, є громадянином України. Особа, яка народилася на території України від іноземця і особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства того з батьків, який є іноземцем, є громадянином України. Новонароджена дитина, знайдена на території України, обоє з батьків якої невідомі (знайда), є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула громадянство України з 01.07.2011, у віці 14 років, що підтверджується довідкою про реєстрацією особи громадянином України № 17/3-54-9427 від 14.11.2011 (а.с. 117).

Вказані обставини не заперечуються сторонами.

Згідно приписів ст. 21 Закону № 2235-ІІІ, рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.

Не може бути скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України стосовно особи, яка на момент прийняття такого рішення була неповнолітньою, недієздатною, крім випадків подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Колегія суддів, у контексті наведеного, акцентує увагу на тому, що оскільки на момент прийняття рішення про набуття громадянства України позивачка була неповнолітньою, до позивача можуть бути застосовані лише положення щодо скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у разі подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України. Як правильно наголосив суд першої інстанції, вказані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Тобто, що особа усвідомлює, що надає органу ДМС неправдиві відомості або сфальшовані документи, і умисно вчиняє такі дії з метою неправомірного набуття громадянства України.

У даному випадку, колегія суддів вважає, що відповідач не встановив подання саме позивачем неправдивої інформації при набутті громадянства, при цьому посилання на помилки органу ДМС при розгляді заяви в 2011 році, не можуть ставитись позивачу в провину та створювати негативні наслідки, що цілком узгоджується з принципами належного урядування та заборони суперечливої поведінки субґєкта владних повноважень.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення відповідача про скасування рішення про набуття позивачем громадянства України за відсутності переконливих доказів на підтвердження наявності підстав для цього, визначених статтею 21 Закону України «Про громадянство», є необгрунтованим, не відповідає критерію необхідності у демократичному суспільстві, оскільки його прийняття має істотні негативні наслідки для позивача, означає втрату нею громадянства України за відсутності іншого громадянства, порушує стійкий правовий і соціальний зв`язок позивача з державою, набутий впродовж років проживання в Україні, з огляду на що, рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 08.06.2022 про скасування Рішення УМВС України в Київській області від 01.07.2011 про оформлення набуття громадянства України за народженням відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Апелянтом не було наведено у чому саме помилився суд першої інстанції та не зазначив обставин, не перевірених судом, які мають істотне значення для спору.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Є.О. Сорочко