Справа № 140/8778/23
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 140/8778/23

адміністративне провадження № К/990/28040/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення з поліції, поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі - ГУ НП у Волинській області), в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП у Волинській області від 14 квітня 2023 року № 900/в «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Луцького районного управління поліції ГУ НП у Волинській області та вжиття заходів запропонованих дисциплінарною комісією»; визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ НП у Волинській області від 14 квітня 2023 року № 159 о/с «По особовому складу» про звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 17 квітня 2023 року; поновити його на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Луцького районного управління поліції ГУ НП у Волинській області; стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 17 квітня 2023 року до дня поновлення на посаді та судові витрати.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу ГУ НП у Волинській області від 14 квітня 2023 року № 900/в «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Луцького РУП ГУНП у Волинській області та вжиття заходів запропонованих дисциплінарною комісією». Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП у Волинській області від 14 квітня 2023 року № 159 о/с «Про особовому складу». Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору кадрового забезпечення Луцького районного управління поліції ГУ НП у Волинській області з 18 квітня 2023 року. Стягнуто з ГУ НП у Волинській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 222733,35 грн та 1073,60 грн судового збору.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2024 року скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено в позові.

18 липня 2024 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2024 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права. Заявник просить переглянути постанову суду апеляційної інстанції на підставі пунктів 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скасувати його та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Предметом спору у цій справі є правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Так, за умовами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому, приписами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, які винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України. Отже, касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Ураховуючи те, що зазначену справу розглянуто судами за правилами спрощеного позовного провадження, судові рішення у цій справі, за приписами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених підпунктами «а» - «г» цієї норми.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 наводить мотиви в обґрунтування наявності виключних обставин, передбачених підпунктами «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які можуть бути оцінені судом лише в розрізі допуску оскаржуваних судових рішень до касаційного оскарження.

Водночас, заявник указавши про необхідність відступлення від висновку Верховного Суду щодо застосування положень статей 12, 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України сформованому у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 806/647/15, від 21 січня 2021 року у справі №826/4681/18, від 28 жовтня 2021 року у справі №520/1578/2020, від 09 лютого 2022 року у справі №160/12290/20 та ін., не навів вмотивованих підстав, що свідчать про необхідність такого відступу.

Верховний Суд зазначає, що оскарження судового рішення з підстав необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції полягає у аналізі аргументів Верховного Суду, що стали підставою для такого висновку та викладення обґрунтування щодо іншого підходу до застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах.

Разом з тим, заявник касаційної скарги фактично не погоджується з позицією суду апеляційної інстанції, проте не наводить вмотивованих аргументів щодо застосування норми права, відмінного ніж в указаних ним постановах Верховного Суду і застосованих судом апеляційної інстанції. Так, аргументи касаційної скарги в цій частині зводяться до наведення власної оцінки щодо ступеню тяжкості вчиненого ним проступку, неспівмірності застосованого до нього виду стягнення та доводів щодо можливого зловживання суб`єктом владних повноважень дискреційними повноваженнями. Такі мотиви мають суб`єктивний характер та свідчать про переоцінку доказів у справі, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Наступною підставою для відкриття касаційного провадження заявник указує пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування статей 12, 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Водночас ОСОБА_1 , указавши про відсутність висновку Верховного Суду щодо указаних норм, надалі посилається на висновки Верховного Суду у постанові від 21 червня 2024 року у справі №160/25710/21 та зазначає про висновки Верховного Суду у справах №№420/14443/22, 320/3314/22 і 260/5566/22.

Такі аргументи спростовують доводи заявника про відсутність висновків Верховного Суду щодо указаних ним норм.

У касаційній скарзі не наведеного вмотивованого обґрунтування на спростування висновків суду апеляційної інстанції, що ґрунтуються на висновках Верховного Суду щодо норми права, а доводи ОСОБА_1 в цій частині зводяться до виду та оцінки вчиненого ним проступку, що не спростовує сам факт його вчинення.

Отже, заявник касаційної скарги фактично не погоджується з позицією суду апеляційної інстанції, проте не наводить вмотивованих аргументів щодо неправильного застосування ним норми права, відмінного ніж у постановах Верховного Суду, застосованого судом апеляційної інстанції, а мотиви мають скарги мають суб`єктивний характер та свідчать про переоцінку доказів у справі, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Тому, проаналізувавши доводи заявника, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Проста констатація самого факту наявності або відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у справі з подібними правовідносинами не є достатньою підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки норми КАС України вимагають визначення такої норми, щодо якої наявний або відсутній висновок Верховного Суду та викладення обґрунтувань неправильного застосування/ не застосування цієї норми права.

Лише загальні посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права або необхідність відступлення від такого висновку, викладеного у постанові, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження. Тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

За таких обставин, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення з поліції, поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали направити заявнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний кабінет" (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.

3. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко