Справа № 280/9551/23
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 серпня 2024 року

м. Київ

справа №280/9551/23

адміністративне провадження № К/990/29232/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І.В.,

суддів - Шишова О. О., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі № 280/9551/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення,

установив:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом про:

- визнання протиправними та незаконним нарахування йому єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 23 785,08 грн, в тому числі за період 2017 рік (по строку 09 лютого 2018 року) в розмірі 8 448,00 грн, за І-ІV квартали 2018 року (по строку відповідно 19 квітня 2018 року, 19 липня 2018 року, 19 жовтня 2018 року, 21 січня 2019 року) в розмірі 9 828,72 грн, за І-ІІ квартали 2019 року (по строку відповідно 19 квітня 2019 року, 19 липня 2019 року) в розмірі 5 508,36 грн;

- визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26 липня 2023 року №Ф-1030-49У, якою йому визначено заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, штрафів, пені в сумі 23 136,19 грн;

- визнання протиправним та скасування рішення №13022405/827 від 20 січня 2022 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штраф в розмірі 865,99 грн та пеню в розмірі 2 815,11 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2024 року, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним здійснене Головним управлінням ДПС у Запорізькій області нарахування ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 23 785,08 грн, в тому числі за період 2017 рік (по строку 09.02.2018) - 8448,00 грн, за І-ІV квартали 2018 року (по строку, відповідно, 19.04.2018, 19.07.2018, 19.10.2018, 21.01.2019) - 9828,72 грн, за І-ІІ квартали 2019 року (по строку, відповідно, 19.04.2019, 19.07.2019) - 5508,36 грн.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Запорізькій області від 26 липня 2023 року за №Ф-1030-49У, якою вимагається від ОСОБА_1 сплатити борг по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 23136,19 грн, з яких: 19455,09 грн - недоїмка, 865,99 грн - штраф, 2815,11 грн - пеня, який виник станом на 30.06.2023 відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи податкових органів.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №13022405/827 від 20 січня 2022 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано до ОСОБА_1 штраф в сумі 865,99 грн. та нараховано пеню в сумі 2815,11 грн.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Запорізькій області здійснити коригування інтегрованої картки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 з метою виключення (списання) заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 23136 грн. 19 коп.

В іншій частині позовної заяви відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з такого.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням відповідає стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно із частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Суд першої інстанції розглянув цю справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави вважати, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 КАС України (в редакції, чинній до 19 липня 2024 року) для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 6 частини шостої статті 12 КАС України (в редакції, чинній з 19 липня 2024 року) встановлено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує: для юридичних осіб - ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців - тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На час звернення позивача з адміністративним позовом, а саме у 2023 році, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2 684 грн.

Спір у цій справі виник щодо правомірності нарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 23 785,08 грн, правомірності прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26 липня 2023 року №Ф-1030-49У, якою позивачу визначено заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, штрафів, пені в сумі 23 136,19 грн та правомірності прийняття рішення №13022405/827 від 20 січня 2022 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 865,99 грн та пеню в розмірі 2 815,11 грн.

Зазначені суми не перевищують ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ця справа за критерієм, встановленим пунктом 6 частини шостої статті 12 КАС України, є справою незначної складності.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на те, що справа має виняткове значення для нього є безпідставним, оскільки особою, яка подала касаційну скаргу, не доведено наявності таких обставин і доказів на підтвердження їх наявності не надано, а спірні правовідносини були предметом судового контролю, здійсненого судами першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France") від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; "Гомес де ла Торре проти Іспанії" ("Brualla Gomes de la Torre v. Spain") від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).

На підставі викладеного вбачається, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" у праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 359 КАС України, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі № 280/9551/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Дашутін

Судді О.О. Шишов

М.М. Яковенко