Справа № 200/4192/24
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2024-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2024 року Справа№200/4192/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Череповського Є.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справиадміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область м. Словянськ, пл. Соборна, 3 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

24.06.2024 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19.06.2024 року № 02 щодо відмови в переведені та виплати з 12.06.2024 року ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України Про державну службу № 889-VIII з урахуванням довідок про заробітну плату від 12.06.2024 року № 10-263 та № 10-264;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести та виплатити з 12.06.2024 року ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України Про державну службу № 889-VIII з урахуванням довідок про заробітну плату від 12.06.2024 року № 10-263 та № 10-264.

Разом із позовною заявою позивачем надано квитанцію №7676-8424-2068-2277 від 22.06.2024 року про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивач 12.06.2024 року звернулась з заявою встановленого зразка та необхідними документами для переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889. 19.06.2024 року Відповідач своїм рішенням № 02 відмовив позивачу у переведені на пенсію державного службовця у зв`язку з тим, що на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» № 889, а саме на 01.05.2016 року у позивача відсутній стаж державної служби оскільки робота в органах податкової служби не відносяться до посад державної служби. З такими діями Позивач не згодний та вважає їх протиправними. Зазначив, що стаж державної служби на 01.05.2016 року складав 19 років 6 місяців та 7 днів, що є достатнім для призначення пенсії державного службовця, а після цієї дати загальний стаж державної служби складає більше 23 років.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.07.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Відповідача зазначив, що з 01.05.2016 набув чинності Закон № 889.

Прикінцевими та перехідними положенням Закону № 889 збережено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723), які на день набрання чинності Законом № 889 (01.05.2016) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, або на день набрання чинності Законом № 889 мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016.

Статтею 25 Закону № 3723 визначені категорії посад державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» за займаною посадою відповідного рангу.

Статтею 6 Закон № 889 визначені категорії посад державної служби. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, є встановлення за займаною посаду відповідного рангу державного службовця. Пунктом 4 Порядку № 622 визначено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пункту 17 частини 3 статті 3 Закону № 889 - дія Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання.

В результаті розгляду документів, які долучені до заяви № 8185 від 12.06.2024 року встановлено, що згідно даних трудової книжки серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 під час роботи присвоєні спеціальні звання, а саме: 10.06.1997 інспектор податкової служби ІІІ рангу, 10.11.2000 інспектор митної служби ІІ рангу, 30.10.2001 радник податкової служби ІІІ рангу, 15.02.2006 радник податкової служби ІІ рангу, 19.06.2009 радник податкової служби І рангу, 30.12.2013 радник податкової та митної служби І рангу.

Відповідно до вищезазначеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 19.06.2024 № 02 про відмову в перерахунку пенсії - перехід на пенсію за віком відповідно Закону № 889 в зв`язку з відсутністю правових підстав.

Відповідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України(далі -КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_3 .

Перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області як одержувач пенсії за віком згідно статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 24.08.2019 року.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , Позивач працював:

з 04.08.1986 року по 30.03.1992 року працювала інженером, інженером-програмістом і науково-дослідному інституті;

з 20.04.1992 року по 13.02.1996 року працювала інженером-програмістом в Головному обчислювальному центрі Мінстату України;

з 15.02.1996 року по 09.04.1996 року працювала інженером-програмістом в ТОВ «Інженерно-будівельна компанія» «Будівництво та екологія»;

з 11.09.1996 року по 07.02.2002 року в Державній податкові інспекції по Московському районі м. Києва на посадах старшого податкового інспектора, Головного податкового інспектора, начальника відділу по прийому звітності, начальника відділу приймання та обробки податкових документів.

11.09.1996 року прийнято присягу державного службовція;

10.06.1997 присвоєно спеціальне звання інспектор податкової служби ІІІ рангу;

10.11.2000 присвоєно спеціальне звання інспектор митної служби ІІ рангу;

30.10.2001 присвоєно спеціальне звання радник податкової служби ІІІ рангу;

з 08.02.2002 року по 15.02.2012 року в Державній податковій інспекції у Голосіївському районі м. Києва на посадах начальника відділу приймання та обробки податкових документів, начальника управління інформатизації та обліку, заступника начальника інспекції начальника управління інформатизації та обліку, начальника управління автоматизації процесів оподаткування та обліку, начальника відділу обліку та звітності, заступника начальника інспекції;

15.02.2006 присвоєно спеціальне звання радник податкової служби ІІ рангу;

19.06.2009 присвоєно спеціальне звання радник податкової служби І рангу;

з 30.03.2012 року по 31.05.2013 року в ДПІ у Бородянському районі Київської області ДПС на посадах завідувача сектору взаємодії із засобами масової інформації та громадськості, першого заступника начальника ДПІ;

з 01.06.2013 року по 27.10.2014 року в ГУ Міндоходів у Київській області на посадах начальника управління ІТ та обліку платників податків, 01.06.2013 року присвоєно 9 ранг державного службовця;

30.12.2013 - присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної служби І рангу;

з 28.10.2014 року по 09.12.2019 року в ГУ ДФС у м. Києві на посадах начальника управління реєстрації платників та електронних сервісів, начальника управління обслуговування платників, заступника начальника;

11.12.2019 року зарахована на посаду помічника-консультанта народного депутата України.

12.06.2024 року Позивач звернулась до Пенсійного фонду України із заявою № 8185 про перерахунок пенсії, а саме, перехід з пенсії за віком, призначеної згідно статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на пенсію за віком, обчислену відповідно Закону України Про державну службу 889-VIIІ.

За принципом екстериторіальності зазначену заяву розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19.06.2024 о/р 02 було відмовлено Позивачу в переведені з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону №889-VIII.

В обгрунтування відмови було зазначено, що відповідно до пункту 17 частини 3 статті 3 Закону № 889 - дія Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання.

В результаті перевірки наданих заявницею документів, встановлено, що під час роботи їй присвоєні спеціальні звання, а саме: 10.06.1997 - інспектор податкової служби ІІІ рангу, 10.11.2000 - інспектор митної служби ІІ рангу, 30.10.2001 - радник податкової служби ІІІ рангу, 15.02.2006 - радник податкової служби ІІ рангу, 19.06.2009 - радник податкової служби І рангу, 30.12.2013 - радник податкової та митної служби І рангу.

Отже, спірним питанням в даній справі є не переведення відповідачем позивача на пенсію передбаченої Законом України «Про державну службу», враховуючи, що посадові особи, які працювали в податкових органах не відносяться до категорії посад державної служби.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходив з наступного.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У пункті 5 рішення від 11.10.2005 №8-рп/2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до частини першою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з частиною першою статті 10 вказаного Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Положеннями абзацу 2 частини третьої статті 45 вказаного Закону передбачено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом України «Про державну службу» № 3723-XII.

Відповідно до частини першої статті 37 цього Закону на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи зокрема за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

До 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016 правове регулювання спірних правовідносин зазнало змін.

Згідно статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень наведеного Закону для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш, як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відтак, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 цього Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік та страховий стаж.

Така правова позиція відображена постановах Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №822/524/18, від 26 червня 2018 року у справі № 676/4235/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 607/2474/17.

Згідно частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

За результатами розгляду заяви позивача про переведення її з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за Законом України «Про державну службу», пенсійним органом прийнято рішення від 02 лютого 2024 року за №6978/03-16, яким відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до заяви від 26 січня 2024 року.

Відмова обґрунтована тим, що провести перерахунок пенсії згідно наданих документів підстав немає, оскільки станом на 01.05.2016 року позивачка не працювала на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців та не набула 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 позивачка працювала у податкових органах з 11.09.1996 року по 09.12.2019 року на різних посадах (23 роки 02 місяці 28 днів).

Отже, станом на 01.05.2016 у позивача є наявні 10 років стажу; на день звернення із заявою про переведення позивач має 20 років стажу державної служби у податкових органах, що відповідає приписам статті 37 Закону № 3723-XII та дає право на пенсію державного службовця.

Крім того, на день звернення до відповідача позивач досягла 60-річного віку, що відповідає приписам статті 26 Закону № 1058-IV. Наявність у позивача необхідного страхового стажу підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_2 .

Єдиною підставою для відмови позивачу у переведенні на пенсію державного службовця відповідач зазначив відсутність у позивача необхідного стажу роботи на посадах передбачених ст. 25 Закону України №3723, та зазначено, що період роботи в органах податкової служби не відноситься до стажу державної служби.

Слід зазначити, що спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України № 509-XII від 04.12.1990 «Про державну податкову службу в Україні», а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Пунктом 342.4 статті 342 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно з абзаців 1, 2 пункту 344.1 статті 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Відтак, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Крім того, чинним пунктом 7 частини другої статті 46 Закону України «Про державну службу №899-VIII передбачено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Також, згідно з чинним на час звернення із заявою пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229 встановлено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Отже, посадові особи податкових органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому періоди проходження служби в митних органах повинні зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідно до висновків Верховного Суду України викладених у постанові від 08.10.2013р. у справі №21-275а13, аналіз положень статті 37 Закону №3723-XII, Закону №509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Відповідно до приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для відступу від наведених висновків.

За таких обставин, суд вважає, що періоди роботи позивача у податкових органах на різних посадах, які зазначено в трудовій книжці серії НОМЕР_2 зараховуються до стажу державної служби для призначення пенсії державного службовця на підставі пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Відповідно до п. п. 3, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправним та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи із змісту заявлених позивачем вимог та висновків суду, в даному випадку слід застосувати положення статті 9 КАС України, а саме, визначити такий спосіб захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права.

Таким чином, оскільки в даному випадку має місце саме призначення іншого виду пенсії за Законом України «Про державну службу», слід задовольнити позовні вимоги шляхом:

визнання протиправним та скасування рішення Відповідача від 19.06.2024 року № 02 щодо відмови Позивачу в перерахунку пенсії;

зобов`язання Відповідача перевести Позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» починаючи з дня подання заяви, а саме з 12.06.2024 року, з урахування правової оцінки наданої судом.

При цьому, суд вважає вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини справи.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання перевести на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідок про заробітну плату від 12.06.2024 року № 10-263 та № 10-264, слід зазначити наступне.

У справі, яка розглядається, спір виник щодо права позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у сукупності із пунктом 10 та 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, оскільки територіальний орган Пенсійного фонду України не визнав цього права за позивачем.

За результатами розгляду заяви позивачки пенсійним органом зроблено висновок, що остання не має права на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», призначення пенсії державного службовця здійснено не було, і питання щодо сум заробітної плати, які мають враховуватися при визначенні розміру пенсії державного службовця на час звернення позивача у цій справі пенсійним органом не вирішувалось.

Таким чином, позовні вимоги щодо зобов`язання Відповідача перевести позивачку на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідок про заробітну плату від 12.06.2024 року № 10-263 та № 10-264 є передчасними, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, а отже, така вимога спрямована на майбутнє, через, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.

Вищевказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 вересня 2023 року у справі № 560/8328/22.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Закону.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень покладений на нього обов`язок доказування не виконав.

Суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що відповідно до вимог частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Суд зазначає, що висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення.

Отже, суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення. Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Разом із позовною заявою позивачем надано квитанцію №7676-8424-2068-2277 від 22.06.2024 року про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область м. Словянськ, пл. Соборна, 3 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19.06.2024 року № 02 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область м. Словянськ, пл. Соборна, 3 ) перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» починаючи з дня подання заяви, а саме з 12.06.2024 року, з урахування правової оцінки наданої судом.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область м. Словянськ, пл. Соборна, 3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Є.В. Череповський