Справа № 757/7600/24
Суддя: Грегуль О. В.
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/112/24
Справа №757/7600/24
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне, складене 08.08.2024)

07 серпня 2024 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя О. Грегуль, секретар судового засідання І. Вакуленко, справа № 757/7600/24

ОСОБА_1 - позивач

Головне управління Національної поліції у м. Києві - відповідач

Вимоги позивача: визнання протиправним та скасування індивідуального акта

Матвієнко П.П. - представник відповідача

ВСТАНОВИВ:

Позивачем 05.02.2024 підписано і 10.02.2024 поштою подано адміністративний позов у якому не погоджуючись із притягненням його до відповідальності позивач просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ЕГА № 1216893 від 24.10.2023 за ст. 183 КУпАП та закрити провадження у справі. Також до позову додано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Підсудність справи Деснянському районному суду м. Києва визначена ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.02.2024 (суддя Вовк С.В.).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.05.2024 прийнято справу до свого провадження та відкрито провадження.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.05.2024 задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом.

Про час і місце розгляду справи всі учасники справи повідомлялись належним чином через повідомлені і доступні суду засоби зв`язку відповідно: поштою, електронною поштою, SMS, додаток «Дія», а також інформація про рух справи розміщується на офіційному сайті суду і є загальнодоступною.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності позивача.

Також відповідачем подано відзиви з проханням відмовити в задоволенні позові.

Позивач у судове засідання не з`явився і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Заяв/клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Позивачеві достовірно відомо про подання ним адміністративного позову.

З урахуванням викладеного і ст. 205 КАС України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності позивача.

Вислухавши представника відповідача, показання свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Згідно ч. 2 ст. 122 КАС України, 2. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Шестимісячний строй для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів позивачем не пропущений, а тому, підстави для вирішення питання про поновлення шестимісячного строку відсутні.

Постановою відповідача по справі про адміністративне правопорушення серія ЕГА № 1216893 від 24.10.2023 за ст. 183 КУпАП позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. з тих підстав, що ОСОБА_1 (позивач) 24.10.2024 в 22:56:20 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння здійснив завідомо хибний виклик по спецлінії 102 на адресу: АДРЕСА_1 .

У позові позивач не погоджуючись із постановою і посилається на те, що його винуватість не підтверджується матеріалами справи, а також вказує на порушення процедури притягнення до відповідальності. Своє звернення до поліції позивач у позові обґрунтовує вчиненням відносно нього правопорушення за ст. 173 КУпАП.

Згідно ст. 183 КУпАП: «Завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.».

Згідно ст. 77 КАС України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У справах щодо застосування суб`єктом владних повноважень чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, зменшення розміру заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування, що прийняті рішення, вчинені дії є правомірними і не були мотивовані діями позивача чи його близьких осіб щодо здійснення цього повідомлення, покладається на відповідача. 3. В адміністративних справах, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу, обов`язок доказування шкоди, заподіяної протиправними (незаконними) індивідуальними актами Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішеннями Кабінету Міністрів України, покладається на позивача. 4. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. 5. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. 6. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, 5. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.07.2020 у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

ЄСПЛ підкреслив, що право на доступ до суду є невід`ємним аспектом гарантій, закріплених у Європейській конвенції з прав людини, посилаючись на принципи верховенства права та уникнення свавілля, які лежать в основі багатьох Конвенції. Можливі обмеження вищезазначеного права не повинні обмежувати доступ, наданий особі, таким чином або в такому обсязі, щоб була порушена сама суть права. Так, ЄСПЛ зазначив, що, застосовуючи процесуальні норми, суди повинні уникати надмірного формалізму, який би зашкодив справедливості розгляду.

ЄСПЛ підкреслив, що відповідно до його усталеної практики, доведеність може випливати зі співіснування достатньо сильних, чітких та взаємоузгоджених умовиводів або такого ж плану неспростованих презумпцій (§ 481 рішення від 31.05.2018 у справі "Абу Зубайда проти Литви"). Окрім того, рівень переконаності, необхідний для досягнення відповідного висновку, та, у зв`язку з цим, питання про покладення тягаря доведення, з необхідністю пов`язані зі специфікою фактів, природою тверджень та передбаченим Конвенцією правом, про яке йдеться. Суд також зважає у своїй практиці на серйозність наслідків, які пов`язані з можливим рішенням, що Договірна держава порушила фундаментальні права (§ 481 рішення від 31.05.2018 у справі "Абу Зубайда проти Литви"). Отже важливо відзначити, що ЄСПЛ у своїй практиці розмежовує окремі стандарти доказування, згадує і застосовує стандарт переваги доказів, а також відзначає, що стандарт доказування залежить від специфіки обставин, про доведення яких йдеться.

У справі ЄСПЛ "Sunday Times v. United Kingdom" Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія. Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом" зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, але й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (рішення ЄСПЛ у справі "Steel and others v. The United Kingdom").

Перевіряючи обґрунтованість доводів позову суд у судовому засіданні встановив наступне.

Відповідно до «Відомостей щодо заяв та повідомлень від гр. ОСОБА_1 зареєстрованих у ІП «Єдиний облік» по місту Києву за період з 01.01.2020 по теперішній час» ОСОБА_1 (позивач) 24.10.2024 в 22:56:20 здійснив виклик поліції по спецлінії 102 на адресу: АДРЕСА_1 повідомивши, що за цією адресою його сестра ОСОБА_4 , 1973 р. н. кричить, хоче вигнати з квартири. Просить поліцію.

За результатами відпрацювання виклику підрозділом протидії домашньому насильству Деснянського УПГУНП в м. Києві протиправності дій/бездіяльності відносно заявника не виявлено та за результатами перевірки виклику інспектор поліції ОСОБА_2 на місці події виявила у ОСОБА_1 (позивач) ознаки алкогольного сп`яніння та кваліфікувала дії ОСОБА_1 (позивач), як завідомо неправдивий виклик поліції.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням відповідача, як свідок, інспектор поліції ОСОБА_2 у судовому засіданні в своїх показаннях зазначила, що прибувши на виклик за місцем події нарядом не виявлено жодних протиправних дій/бездіяльності відносно ОСОБА_1 (позивач), а останній мав ознаки алкогольного сп`яніння, При з`ясуванні на місці події причин виклику поліції інспектором поліції було встановлено наявність спору про поділ майна.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням відповідача, як свідок, ОСОБА_3 у своїх показаннях зазначила, що її дошлюбне прізвище було ОСОБА_5 і ОСОБА_1 (позивач) є її рідним братом з яким вона проживає разом за адресою: АДРЕСА_1 . Брат працює дальнобійником і у вільний від роботи час вживає алкоголь та не прибирає після себе за місцем проживання. 24.10.2023 вона по поведінці і зовнішньому вигляду брата зрозуміла, що брат перебуває у стані алкогольного сп`яніння та зробила йому зауваження щоб він прибрав після себе на плиті та пішла до своєї кімнати. Напередодні вона (свідок) викликала за місцем проживання на брата наряд поліції, оскільки останній перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння хотів бити меблі на кухні. Після зробленого брату 24.10.2023 зауваження прибрати на плиті вона пішла до своєї кімнати і брат залишався у квартирі. Коли брат викликав поліцію і звідки здійснив виклик їй невідомо. Із своєї кімнати свідок почула дзвінок до квартири та пішла відчиняти вхідні двері квартири. Відчинивши двері вона побачила працівників поліції, які повідомили їй про причини їхнього приїзду. Брата в цей момент вдома вже не було. Коли брат залишив квартиру свідку невідомо. Саме працівники поліції по телефону викликали брата і останній прийшов до квартири та нічого конкретно не міг пояснити працівникам поліції про причини виклику поліції. Ніяких гучних сварок і скандалів у неї з братом 24.10.2023 не було. Свідок вважає, що брат викликав працівників поліції на неї виключно з метою помсти їй за те, що вона на нього напередодні викликала працівників поліції. Також у судовому засіданні свідок із свого мобільного телефону показала відео з місця події на якому працівники поліції вже залишали місце події (квартиру) та прямували до ліфту і їх з квартири проваджав до ліфту чоловік, який як зазначила свідок і є позивачем та який сперечаючись із інспектором поліції ОСОБА_2 останній вказував на те, що ОСОБА_2 , як жінка нічого не розуміє.

Оцінюючи в сукупності усі встановлені і досліджені в судовому засіданні у процесі розгляду справи докази суд вважає позовні вимоги повністю недоведеними.

Зокрема, стороною позивача суду не надано жодних конкретних, об`єктивних та правових доказів, які б свідчили або давали суду саме правові підстави для висновку, що у ОСОБА_1 24.10.2023 дійсно була потреба у наданні йому захисту поліції від неправомірних дій/бездіяльності його сестри і яких саме. ОСОБА_1 викликаючи працівників поліції 24.10.2023 не міг не усвідомлювати, що із-за побутових і навіть неприязних відносин із сестрою, а тим більше з приводу вирішення майнових спорів потреба у виклику поліції, а тим більше в період війни відсутня. Беззаперечних доказів вчинення відносно нього будь-яких конкретних неправомірних дій/бездіяльності з боку його сестри ні поліцейським, ні суду не надано і в позові не зазначено. На час виклику поліції позивач не міг не усвідомлювати, що поліцейським мають бути надані конкретні доводи/підстави/докази неправомірності дій/бездіяльності та обґрунтованості екстреного виклику поліції і тим більше в період війни.

Крім того, судом встановлено, що перебування ОСОБА_1 (позивач) 24.10.2023 у стані будь-якого сп`яніння офіційно 24.10.2023 не документувалось однак навіть у позові позивач свого перебування у стані алкогольного сп`яніння не спростовує.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП «Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.».

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП «При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.».

Доводи позивача про порушення його прав наданих ст. 268 КУпАП при розгляді справи і винесенні постанови за ст. 183 КУпАП за його відсутності спростовуються положеннями ч. 2 ст. 268 КУпАП.

Згідно ст. 33 КУпАП «Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.».

Доводи позивача про порушення інспектором положень ст. 33 КУпАП, а саме, що не враховано обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особи порушника, окрім посилання не це самого позивача не підтверджені конкретними доказами та спростовуються наступним.

Зокрема, відповідачем надано відомості щодо притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 та відповідно до яких останній до складання постанови за ст. 183 КУпАП неодноразово порушував ПДР, а за відомостями щодо заяв та повідомлень від гр. ОСОБА_1 зареєстрованих у ІП «Єдиний облік» по місту Києву за період з 01.01.2020 по теперішній час 08.02.2021 дочка позивача ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) пішла з дому жити до подруги із-за сварки з батьком.

Доводи про вчинення відносно нього ОСОБА_3 правопорушення за ст. 173 КУпАП, окрім посилання на це самого позивача, жодними правовими доками не підтверджені.

За таких обставин у задоволенні позову відмовляється за недоведеністю.

Згідно абзацу першого ч. 1 ст. 139 КАС України, 1. При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача.

Згідно ч. 1 ст. 157 КАС України, 1. Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову.

Керуючись ст. 241-250 КАС України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у м. Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Володимирська, 15, )

Понесені позивачем судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.05.2024 у справі № 757/7600/24 про зупинення стягнення штрафу в сумі 3400 грн. за постановою по справі про адміністративне правопорушення серія ЕГА № 1216893 від 24.10.2023.

Згідно ч. 6 ст. 157 КАС України, 6. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

СУДДЯ: