Справа № 460/21284/23
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2024-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 серпня 2024 року

м. Київ

справа №460/21284/23

адміністративне провадження №К/990/18288/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів: Губської О.А., Мацедонської В.Е.,

перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Брусніки Івана Анатолійовича на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі № 460/21284/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , у якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не вирішення порушених питань у зверненні ОСОБА_1 від 06 квітня 2023 року наданого у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 06 квітня 2023 року із вирішенням порушених питань у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян»;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо припинення розгляду звернення позивача від 09 травня 2023 року без вирішення порушених питань, наданого у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути звернення позивача від 09 травня 2023 року із вирішенням порушених питань у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян»;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо припинення розгляду звернення ОСОБА_1 від 28 травня 2023 року без вирішення порушених питань, наданого у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян»;

- зобов`язати Військову НОМЕР_2 повторно розглянути звернення позивача від 28 травня 2023 року із вирішенням порушених питань у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян»;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо відмови у вирішенні порушених питань у зверненні ОСОБА_1 від 29 травня 2023 року наданого у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 повторно розглянути звернення ОСОБА_2 від 29 травня 2023 року із вирішенням порушених питань у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не вирішення порушених питань у зверненні ОСОБА_1 від 06 квітня 2023 року наданого у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян». Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 06 квітня 2023 року із вирішенням порушених питань у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян». Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо припинення розгляду звернення ОСОБА_1 від 09 травня 2023 року без вирішення порушених питань, наданого у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян». Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 09 травня 2023 року із вирішенням порушених питань у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян». Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо припинення розгляду звернення ОСОБА_1 від 28 травня 2023 року без вирішення порушених питань, наданого у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян». Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 28 травня 2023 року із вирішенням порушених питань у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян». В решті позову відмовлено.

Справа судом першої інстанції розглянута за правилами загального позовного провадження.

10 травня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Брусніки Івана Анатолійовича на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі №460/21284/23. Заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови позовних вимог, ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху, а заявнику надано строк для усунення її недоліків, а саме необхідно було надати документ про сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали Суду позивачем надіслано заяву про усунення недоліків, до якої додано квитанцію від 05 червня 2024 року про сплату судового збору у розмірі 1717,80 грн.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник указує пункти 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

В обґрунтування пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України заявник посилається на неправильне застосування норм матеріального права, а саме:

- статей 15, 19 Закону України «Про звернення громадян» всупереч правовим висновкам, викладених у постановах Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі №813/4351/16, від 12 жовтня 2023 року у справі №600/422/22-а, від 31 жовтня 2023 року у справі №380/15723/22, від 29 лютого 2024 року у справі №990/175/23;

- статей 3, 8, 17, 19, 22, 55, 92, 129 Конституції України, статей 15, 19 Закону України «Про звернення громадян». Пункту 1 Указу Президента України від 07 лютого 2008 року №109/2008, пункту 4 розділу І пункту 5 розділу ІІ, пунктів 1, 2, 6 розділу ІІІ Інструкції №735, статті 2 Закону №2011-ХІІ, статті 9 Закону №2011-ХІІ, статті 2 Закону № 2232-XII, пункту 12, пункту 15 Положення №1153/2008, Інструкції №170, пункту 8 Інструкції №88, пункту 10.4 Інструкції №260, розділ XXXVII Інструкції №260, пункту 37.1, пункту 37.2, пункту 37.5, пункту 37.7, пункту 9.1, пункту 9.2 Інструкції №260, постанови КМУ №889, пунктів 4, 5, 6, 10 Інструкції №550, пункту 2.2.3.3 наказу ГШ ЗС України від 07 квітня 2017 року №124, застосовано норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, застосування до спірних правовідносин норм Інструкції №260 в частині обмеження включення до грошового забезпечення щомісячної винагороди, при цьому щомісячна винагорода належить позивачу і за нормами Інструкції №260, всупереч правовим висновкам, які викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №825/997/17, та у постановах Верховного Суду від 10 травня 2019 року у справі №820/5285/17, від 16 травня 2019 року у справі №826/11679/17, від 31 липня 2019 року у справі №826/3398/17, від 08 серпня 2019 року у справі №802/955/17-а, від 19 липня 2019 року у справі №826/14564/17, від 15 жовтня 2019 року у справі №240/445/19, від 22 жовтня 2019 року у справі №520/3505/19, від 22 жовтня 2019 року у справі №826/2447/18, від 22 жовтня 2019 року у справі №520/3505/19, від 31 жовтня 2019 року у справі №826/3397/17, від 29 листопада 2019 року у справі №822/112/18, від 05 грудня 2019 року у справі №295/5200/18, від 16 грудня 2019 року у справі №825/812/17, від 19 лютого 2020 року у справі №822/2741/17, від 28 лютого 2020 року у справі №817/1427/17, від 19 березня 2020 у справі №820/5286/17, від 24 березня 2020 року у справі №810/2734/17, від 14 квітня 2020 року у справі №820/3719/18, від 29 квітня 2020 року у справі №240/10130/19, від 09 липня 2020 року у справі №826/2807/18, від 10 липня 2020 року у справі №760/8406/16-а, від 14 липня 2020 року у справі №820/1784/17, від 23 липня 2020 року у справі №240/5273/18, від 30 вересня 2020 року у справі №295/11615/17, від 16 жовтня 2020 року у справі №826/4043/16, від 19 жовтня 2020 року у справі №826/2205/17, від 29 грудня 2020 року у справі №240/1095/20, від 26 лютого 2021 року у справі №620/3346/19, від 16 березня 2021 року у справі №761/778/17, від 31 березня 2021 року у справі №620/2878/20, від 21 квітня 2021 року у справі №380/2427/20, від 28 квітня 2021 року у справі №810/488/18, від 30 квітня 2021 року у справі №620/561/20, від 28 травня 2021 року у справі №400/1955/20, від 30 листопада 2021 року у справі №400/4650/19;

- статей 3, 8, частини другої статті 19, статей 22, 55, 92, 55, 129 Конституції України всупереч правовим висновкам викладеного у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року у справі №804/3646/18, від 26 травня 2021 року у справі №640/5248/19, від 13 червня 2023 року у справі №560/8064/22, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 квітня 2023 року у справі №910/15551/20, у постановах Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №372/2230/17-ц, від 22 травня 2019 року у справі №640/7778/18, від 02 серпня 2019 року у справі №1340/4158/18, від 27 лютого 2018 року у справі №234/1116/16-а, від 06 березня 2019 року у справі №813/4924/13-а, від 15 листопада 2019 року у справі №826/198/16, від 23 червня 2020 року у справі №826/15785/17, від 26 червня 2019 року у справі №822/504/17, від 23 січня 2019 року у справі №817/1171/16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року у справі №9901/496/21.

Також касаційна скарга подана на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України, якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі №460/4474/19.

В обґрунтування пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявник зазначає, що: у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №825/997/17 наявний висновок щодо застосування норм Закону №2011-ХІІ та постанови №889, та не підлягають застосуванню Інструкції №550, №260 в частині обмеження включення до грошового забезпечення щомісячної винагороди, що безумовно є підставою нарахування та виплати самої щомісячної винагороди, проте відсутній висновок Верховного Суду щодо питання нарахування та виплати самої щомісячної винагороди за останньою штатною посадою протягом 2-х місяців з дня звільнення з посади військовослужбовця, відповідно підлягає застосуванню Закон №2011-ХІІ та постанова №889, або Закон №2011-ХІІ, постанова №889, Інструкція №550, або лише Інструкція №260, що свідчить про необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду; відсутні терміни застосувань п.9.1 Інструкції №260 з дня звільнення позивача щодо належності щомісячної винагороди за 2 місяці за останньою штатною посадою.

В обґрунтування пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України заявник зазначає, що судові рішення оскаржується з підстав визначених пунктом 1, 3 частини другої статті 353 КАС України, здійснено порушення норм процесуального права: пункту 1 частини другої статті 2, пункту 1 частини третьої статті 2, частини третьої статті 3, частини першої статті 6, частини першої статті 7, частин першої, другої статті 8, частин першої, другої, третьої статті 9, частин першої, третьої, п`ятої статті 242 КАС України, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, суди не дослідили зібрані у справі докази, суди взагалі відмовились досліджувати докази, та вказали на власні особисті невідомі припущення, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, а також безпідставно відхилили клопотання позивача щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи з урахуванням врахування правових висновків викладених у постановах Верховного Суду.

Колегія суддів зазначає, що предметом розгляду цієї справи є визнання протиправними дії відповідачів щодо нерозгляду та невирішення порушених позивачем питань у його зверненнях від 28 травня 2023 року та 29 травня 2023 року, які подано на підставі Закону України «Про звернення громадян».

Тобто у даній справі не вирішуються питання щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення.

У зв`язку з цим, колегія суддів, проаналізувавши доводи касаційної скарги, приходить до висновку, про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України щодо неправильне застосування норм матеріального права, а саме статей 15, 19 Закону України «Про звернення громадян» всупереч правовим висновкам, викладених у постановах Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі №813/4351/16, від 12 жовтня 2023 року у справі №600/422/22-а, від 31 жовтня 2023 року у справі №380/15723/22, від 29 лютого 2024 року у справі №990/175/23, та на підставі частини четвертої статті 328 КАС України у зв`язку з порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга за формою і змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням строку, передбаченого статтею 329 цього Кодексу, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328-330, 334, 335, 338 КАС України,

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Брусніки Івана Анатолійовича на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі № 460/21284/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії.

Витребувати справу № 460/21284/23 із Рівненського окружного адміністративного суду.

Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет», а у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.

Іншим учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів надіслати через підсистему «Електронний суд» у вигляді електронних документів до їхніх електронних кабінетів, якщо ці учасники внесені до цієї автоматизованої системи. В іншому випадку, документи надсилаються цим учасникам на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.

Установити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М.В. Білак

В.Е. Мацедонська

О.А. Губська