Справа № 580/7582/23
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2024-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/7582/23 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Єгорової Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області про визнання протиправним та скасування індивідуального акта,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову від 15.08.2023 №031398 Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області про стягнення адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувана постанова про накладення на позивача штрафу є неправомірною.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно направлення на рейдову перевірку від 23.06.2023 № 004387 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок від 23.06.2023 №42737/40/27-23 проводена рейдова перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників щодо дотримання вимог Закону № 2344, інших вимог законодавства.

Головним спеціалістом Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Майстришином О.К. 26.06.2023 у ході рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом виявлено, що о 15 год. 05 хв. на а/д М-30 320 км, Хмельницької області ОСОБА_1 (керував транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ 416 SPRINTER д.н. НОМЕР_1 ) здійснював перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених ст. 48 Закону № 2344. Під час перевірки зафіксоване порушення: «водій здійснював внутрішні вантажні перевезення згідно ТТН від 26.06.2023 № 347 м. Чернівці - м. Умань; Т.З. обладнаний аналоговим тахографом, проте у водія відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа транспортного засобу, чим порушено ст. 48 Закону № 2344 (складений акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 26.06.2023 №027654). У графі акту від 26.06.2023 «пояснення водія про причини порушень» зазначено: копію примірника акту отримав, заперечень та зауважень за фактом виявленого порушення записів в акті не зазначено.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію від 30.10.2003 ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, номер запису: 00000220. Згідно інформації з реєстру видами економічної діяльності позивача є, зокрема: 46.38 оптова торгівля іншими продуктами харчування,у тому числі рибою, ракоподібнми та молюсками (осоновний); 46.33 оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 46.34 оптова торгівля напоями; 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 маса транспортного засобу позивача становить більше 3,5 т - 4600.

Відділ державного нагляду (контролю) у Черкаській області 25.07.2023 листом №55653/41/24-23 повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи на 15.08.2023 (з 09.30 год до 12.00 год), згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 251) лист отриманий 02.08.2023.

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області 15.08.2023 винесено оскаржувану постанову №031398 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344 у сумі 17000 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що що оскаржуваний індивідуальний акт від 15.08.2023 - постанова №031398 про застосування адміністративно-господарського штрафу на підставі абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у сумі 17000 грн (на підставі акта проведення перевірки від 26.06.2023 №027654) прийнята відповідачем у контексті критеріїв ч.2 ст.2 КАС України у межах повноважень, у порядку та у законний спосіб. Суд на підставі оцінених доказів і зважених аргументів учасників сукупно, системного аналізу законодавства, урахування права водія на відпочинок згідно Конвенції МОП, що ратифікувала Україна у сфері соціальної політики і безпеки на транспорті та інших нормативно-правових актів дійшов висновку, що порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт є доведеним відповідачем на підставі зафіксовних порушень згідно з актом проведення перевірки від 26.06.2023 №027654, позовні вимоги щодо протиправності індивідуального акта від 15.08.2023 №031398 є необгрунтованими, тому у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III), статтею 1 якого визначено, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до статті 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем здійснювалось перевезення вантажу під час проведення спірної перевірки. Однак позивач наголошував, що таке перевезення здійснювалось ним виключно задля вирішення власних потреб.

Частиною першою статті 34 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Статтею 48 Закону № 2344-III регламентовано, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, перелік документів, наведений у статті 48 Закону № 2344-III не є вичерпним.

Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку встановлює Положення № 340.

Пунктом 1.5 Положення №340 визначено, що тахограф - це обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.

Згідно з пунктом 6.1. Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Згідно із пунктом 3.3. Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема, забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа.

Відповідно до пункту 3.6 Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР (994_016) здійснюють періодичні інспекції.

Таким чином, при здійсненні визначених законодавцем відповідних вантажних перевезень транспортний засіб повинен бути обладнаний діючим та повіреним тахографом за для контролю швидкості здійснення перевезення, режиму праці та відпочинку водіїв. Аналізуючи наведені вище правові норми, колегія суддів вважає, що приписи стосовно тахографу визначені законодавцем, перш за все, за для уникнення аварійних ситуацій на дорозі та забезпечення належних трудових прав водіїв, зокрема, права на відпочинок. Тобто, приписи щодо належної роботи тахографа є не забаганкою законодавця, вони виконують функцію створення безпечних умов на дорозі.

У свою чергу, пунктом 1.3. Інструкції № 385, на який звертав увагу позивач, визначено, що ця інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі). При цьому, пунктом 1.4 Положення № 340 регламентовано, що це положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв. Однак, вказаною нормою не визначено поняття власні потреби перевізника.

Отже, з наведених вище правових норм вбачається, що, зокрема, вантажні перевезення за для власних потреб - це здійснення такого перевезення фізичною особою за власний рахунок та без використання праці найманих робітників.

Відповідно до матеріалів справи позивач зареєстрований фізична особа-підприємець, яка здійснює господарську діяльність, основним видом якої є, зокрема, оптова торгівля продуктами харчування.

Згідно з ТТН під час спірної перевірки позивачем здійснювалось перевезення саме продуктів харчування за власним замовленням саме як підприємця (ФОП).

Враховуючи, що позивач є підприємцем та здійснює господарську діяльність за для отримання прибутку, його твердження про здійснення перевезення за власної потреби є безпідставним, оскільки наявність власних потреб є ознакою безпосередньо фізичної особи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 06.06.2024 у справі № 440/5921/23, від 31.07.2024 у справі № 440/5873/23.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи, що позивач як перевізник не дотримався мав при собі протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, колегія суддів приходить до висновку про законність накладення адміністративно - господарського штрафу.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Н.М. Єгорова