Справа № 200/3696/24
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2024-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2024 року Справа№200/3696/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Крилової М.М., розглянувши розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

07 червня 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду, через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», надійшов позов адвоката Меламеда В.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

визнання дії та рішення відповідача стосовно запровадження окремого порядку поновлення пенсії позивача, не встановленого в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - протиправними та скасувати протокол/розрахунок №29 від 12.04.2021 року та від 13.04.2021 року та позначку особливостях пенсійної справи позивачки ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) ;

зобов`язання відповідача виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та за період з 01.01.2020 по 30.04.2021 з урахуванням її осучаснення відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", в чинній редакції на момент нарахування до фактичної виплати пенсії позивачу на банківський рахунок ОСОБА_1 .

В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 11.12.2023 року звернувся до Відповідача з вимогою про надання інформації стосовно виконання судового рішення від 09.04.2019 року по справі №200/3232/19-а. З листа відповідача від 29.12.2023 та з протоколу розрахунку № 29 від 12.04.2021 доданого до листа Позивач дізнався про те, що Відповідач своїми діями, рішеннями та бездіяльністю запровадив стосовно нього Окремий порядок відновлення виплати пенсії, відповідно до вказівок пенсійного фонду.

Вказує, що в рамках виконання Окремого порядку поновлення виплати пенсії відповідач допустив порушення а саме: пенсія в квітні 2021 року була протиправно поновлена у розмірі пенсії на день її припинення (01.02.2017) без врахування індексації та без встановлення доплати 75 річним та не в розмірі на день поновлення виплати; у пенсійній справі протиправно зроблена позначка в особливостях: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду); пенсія протиправно не виплачена на визначений позивачем банківський рахунок до її особистого звернення до відповідача в межах України.

Вважає, відповідач допустив порушення права позивача встановлених ст. 24 Конституциї України, ст.7 Закона №1058-IV, Законом «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», положеннями Загальної декларації про права людини, Міжнародного пакта про громадянські і політичні права (МПГПП), у статті 14 та статті 1 Протоколу № 12 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ЄКПЛ), у рішенням № 25-рп/2009 Конституційного Суду України який прямо вказав що Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, та запровадив стосовно групи до якої належить позивачка окремій, не встановленій в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування порядок поновлення пенсій

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із поданням позову без дотримання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 26 червня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач з позовними вимогами не погодився та 16.07.2024 року надав до суду відзив на позовну заяву зі змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунутвання своєї позиції вказав, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.04.2019 по справі №200/3232/19-а, яке набрало законної сили 02.07.2019, зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01 лютого 2017 року в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Управлінням в межах компетенції відповідно до покладених судом зобов`язань виконано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.04.2019 по справі №200/3232/19-а та з 01.02.2017 за матеріалами електронної пенсійної справи поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 . Починаючи з серпня 2019 року нарахування та виплата пенсії ОСОБА_1 проводилась шляхом нарахування місячного розміру та включення до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ «Ощадбанк». Доплата за минулий період з 01.02.2017 по 31.07.2019 в розмірі 216457,22 грн обліковувалась в Головному управлінні як заборгованість за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.04.2019 по справі №200/3232/19-а.

У січні 2020 року виплату пенсії ОСОБА_1 призупинено по причині повернення банком на рахунок Головного управління незарахованих пенсійних коштів ОСОБА_1 в сумі 9472,78 грн по причині закриття поточного рахунку. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.01.2021 по справі №200/10468/20-а, яке набрало законної сили 25.03.2021, зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити всі неотримані ОСОБА_1 пенсійні виплати на визначений ним банківський рахунок в АТ КБ «Приватбанк». Починаючи з травня 2021 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.01.2021 по справі №200/10468/20-а нарахування та виплата пенсії ОСОБА_1 проводиться на визначений пенсіонером банківський рахунок, який був наявний в матеріалах пенсійної справи на час виконання рішення суду шляхом нарахування місячного розміру та включення до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ КБ «Приватбанк». На виконання рішення суду нараховано доплату за минулий період з 01.01.2020 по 30.04.2021 в розмірі 166120,53 грн. Відтак, загальна сума доплати за минулий період, нарахована на виконання рішень суду 1,2 за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та з 01.01.2020 по 30.04.2021, яка склала 382577,75 грн, облікована Управлінням та включена до переліку отримувачів виплат станом на 1 січня 2022 року, сформованого відповідно до вимог «Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій 3 Україною території», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165.

Щодо зобов`язання виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та за період з 01.01.2020 по 30.04.2021 з урахуванням її осучаснення відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", в чинній редакції на момент нарахування до фактичної виплати пенсії позивачу на банківський рахунок ОСОБА_1 , відповідач зазначає, що позовні вимоги в цій частині є безпідставними, у зв`язку з тим, що пенсія нарахована та виплачується з урахуванням осучаснення в добровільному порядку.

Ухвалою суду від 16 липня 2024 року заяву представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду повернуто без розгляду.

23 липня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій останній спростовував доводи наведені у відзиві на позовну заяву та додатково вказав, що предмет позову стосується здійснення належного розрахунку пенсії позивача та твердження відповідача, що позовні вимоги належить розглядати в порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення - є необґрунтованими. Вказує, що відповідач не має права та підстав для позбавлення позивача права на виплату пенсії за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та за період з 01.01.2020 по 30.04.2021 в належному розмірі, нараховану у відповідності до Закону № 1058. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Будьонівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 25 листопада 1997 року.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України як отримувач пенсії за віком.

Позивач виїхала з України на постійне місце проживання до Ізраїлю, що не заперечується сторонами.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року по справі №200/3232/19-а визнано протиправним та скасовано рішення від 03 жовтня 2018 року про відмову в поновленні пенсії за віком, визнано протиправною бездіяльність Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не поновлення пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 (рнокпп. НОМЕР_2 ) з 01 лютого 2017 року в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду від 09 квітня 2019 року по справі №200/3232/19-а набрало законної сили 02 липня 2019 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року по справі №200/10468/20-а визнано протиправним і скасовано розпорядження Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 14 січня 2020 року «про припинення виплати пенсії до з`ясування», яким припинено виплату пенсії ОСОБА_1 по особовому рахунку НОМЕР_3 , визнано протиправною бездіяльність Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії на визначений ним банківський рахунок в АТ КБ «Приватбанк» та зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити всі неотримані ОСОБА_1 пенсійні виплати на визначений ним банківський рахунок в АТ КБ «Приватбанк». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду від 11 січня 2021 року по справі №200/10468/20-а набрало законної сили 25 квітня 2021 року.

На звернення представника позивача від 11.12.2023 №ВЕБ-05001-Ф-С-23-290631 відповідач листом від 29.12.2023 року № 26297-24853/М-02/8-0500/23 повідомив, що заборгованість по перерахунку за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та за період з 01.01.2020 по 30.04.2021 облікована в Головному управлінні та виплачується на умовах окремого порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165. Відповідно до означеного Порядку ОСОБА_1 включено в перелік отримувачів станом на 1 січня 2022 року. Заборгованість становить 382557,75грн.

Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 12.04.2021 року рішенням № 29 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: згідно рішень суду, підстава: згідно рішення суду справи №200/10468/20-а від 11.01.2021 року, ухвала першого апеляційного адміністративного суду №200/10468/20-а від 25.03.2021, особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.02.2017 року встановлено 3923.74.

Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 12.04.2021 року рішенням № 29 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: індивідуально (масовий) (у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму), особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.10.2017 року встановлено 8105.23.

Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 12.04.2021 року рішенням № 29 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: Індивідуально (масовий). Індексація заробітку, особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.03.2019 року встановлено 9448.81.

Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 13.04.2021 року рішенням № 29 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: Виправлення мігрованих даних в ЕПС (без розрахунку), особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.02.2020 року встановлено 9472.78.

Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 13.04.2021 року рішенням № 29 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: Індивідуально (масовий). Індексація заробітку, особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.05.2020 року встановлено 10484.16.

Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 13.04.2021 року рішенням № 29 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: Індивідуально (масовий). Індексація заробітку, особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.03.2021 року встановлено 11629.05.

Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 21.06.2021 року рішенням № 29 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: Індивідуально (масовий) (у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму), особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.07.2021 року встановлено 11643.50.

Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 09.11.2021 року рішенням № 29 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (масовий), особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.12.2021 року встановлено 11657.10.

Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 22.02.2022 року рішенням № 29 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: Індексація заробітку. (масовий), особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.03.2022 року встановлено 13243.06.

Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 06.11.2022 року рішенням № 29 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (масовий), особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.12.2022 року встановлено 13270.09.

Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 27.02.2023 року рішенням № 29 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: Індексація заробітку. (масовий), особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.03.2023 року встановлено 14770.09.

Згідно з довідкою відповідача від 29.12.2023 року № 26297-24853/М-02/8-0500/23 про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 за період з 01.02.2017 по 25.12.2023 заборгованість з пенсійних виплат становить 382557,75.

Не погодившись з розрахунком пенсії позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058 у редакції на момент перерахунку пенсії) згідно з пунктом 2 частини 1 статті 49 якого виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закон №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Як зазначено у ст. 1 цього Закону, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Згідно із абз. 8 ч. 2 ст. 5 Закону №1058-IV, виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

У частині 1 статті 27 Закону №1058-IV зазначена формула розрахунку пенсії за віком, а саме: П = Зп?Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За приписами ст. 28 Закону №1058-IV, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Приписами частини 2,3 статті 42 Закону № 1058, для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Отже, з дня поновлення виплати пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону України №1058-IV, будь-яких обмежень його прав, як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду наведеним Законом не встановлено.

Таким чином, з системного аналізу матеріалів по справі можна дійти висновку, що перерахунок пенсій здійснюватиметься автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році`установлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим цієюпостановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.

Даною Постановою також затверджено Порядок перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 124 перерахунку підлягають пенсії, обчислені, зокрема, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році`установлено, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році»(Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.

Також Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» № 127 від 22.02.2021, якою установлено, що у 2021 році перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.

У 2022 році відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16.02.2022 № 118 перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14.

Кабінетом Міністрів України у 2023 році також прийнято постанову «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24.02.2023 №168, пунктом першим якої установлено, що з 01.03.2023 перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням № 29 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: згідно рішень суду, підстава: згідно рішення суду справи №200/10468/20-а від 11.01.2021 року, ухвала першого апеляційного адміністративного суду №200/10468/20-а від 25.03.2021, особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.02.2017 року встановлено 3923.74.

В той же час, згідно з протоколами перерахунку пенсії позивачу перерахована пенсія:

з 01.10.2017 року у розмірі 8105.23 (вид перерахунку: індивідуально (масовий) (у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму));

з 01.03.2019 року у розмірі 9448.81 (вид перерахунку: Індивідуально (масовий). Індексація заробітку);

з 01.02.2020 року у розмірі 9472.78 (вид перерахунку: Виправлення мігрованих даних в ЕПС (без розрахунку));

з 01.05.2020 року у розмірі 10484,16 (вид перерахунку: Індивідуально (масовий). Індексація заробітку);

з 01.03.2021 року у розмірі 11629,05 (вид перерахунку: Індивідуально (масовий). Індексація заробітку);

з 01.07.2021 року у розмірі 11643,50 (Індивідуально (масовий) (у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму);

з 01.12.2021 року у розмірі 11657.10 (вид перерахунку: У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (масовий));

з 01.03.2022 року у розмірі 13243,06 (вид перерахунку: Індексація заробітку. (масовий));

з 01.12.2022 року у розмірі 13270,09 (вид перерахунку: У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (масовий));

з 01.03.2023 року у розмірі 14770.09 (вид перерахунку: Індексація заробітку. (масовий));

з 01.03.2024 року у розмірі 16046,14 (вид перерахунку: у зв`язку з уточненням даних в ЕСП, 01.03.2024).

Згідно з ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. (ч. 2 ст. 77 КАС України).

В даному випадку, доводи представника позивача, щодо неналежного розрахунку пенсії на виконання рішень суду, не знайшли свого відображення у матеріалах справи. Представником позивача не наведено жодних доказів, щодо неналежного розрахунку пенсії позивача.

У свою чергу, згідно з наявних протоколів перерахунку пенсії, судом встановлено, що пенсійний орган на виконання рішення суду правомірно розрахував пенсію позивача з урахуванням автоматичних масових перерахунків згідно з постановами Кабінету Міністрів України, прийнятими відповідно до Порядку № 124 на виконання ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-ІV.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині запровадження окремого порядку поновлення пенсії позивача, не встановленого в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 46 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону №1058-ІV) нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.04.2019 по справі №200/3232/19-а позивачу з 01.02.2017 року поновлено виплату пенсії.

У рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 09.04.2019 по справі №200/3232/19-а, суд вказав наступне:

«Статтею 51 Закону № 1058-ІV визначено, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Конституційний Суд України у рішенні №25-рп/2009 від 07.10.2009 року визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

У пункті 3.3 цього рішення Конституційний Суд України зазначив, що оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, положення пункту 2 частини 1 статті 49 та другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV втратили чинність з 07.10.2009 року, тобто від дати прийняття Конституційним Судом України рішення № 25-рп/2009.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, право на отримання пенсії, як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

Отже, суд дійшов висновку, що позивач як громадянин України має право на виплату призначеної йому пенсії. Підстави для поновлення конституційного права на виплату пенсії виникли після набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009.»

Також, судом встановлено, що починаючи з травня 2021 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.01.2021 по справі №200/10468/20-а нарахування та виплата пенсії ОСОБА_1 проводиться на визначений пенсіонером банківський рахунок, який був наявний в матеріалах пенсійної справи на час виконання рішення суду шляхом нарахування місячного розміру та включення до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ КБ «Приватбанк» .

У рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 11.01.2021 по справі №200/10468/20-а, суд вказав наступне:

«Частиною 1 ст. 7 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон № 1706-VII) передбачено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII встановлено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону, про що зазначено в ч. 1 ст. 4 Закону № 1706-VII .

Відповідно до п. 6 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (далі Порядок № 1596), установлено, що одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Для внутрішньо переміщених осіб, які перебувають на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312), уповноваженим банком є АТ Ощадбанк.

З положень Закону № 1706-VII і Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, випливає, що до внутрішньо переміщених осіб можуть бути віднесені лише особи, які покинули своє місце проживання і перемістилися всередині країни.

До 2016 року позивач відповідав вказаним ознакам, але в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 9 квітня 2019 року у справі № 200/3232/19-а було встановлено, що ОСОБА_1 виїхав на постійне місце проживання до Держави Ізраїль.

Тому, на момент виникнення спірних в цій справі правовідносин, ОСОБА_1 як особа, яка залишила постійне місце проживання в Україні, не може вважатися внутрішньо переміщеною особою».

Отже, з аналізу вищенаведених рішень, судом встановлено:

по-перше, ОСОБА_1 виїхав на постійне місце проживання до держави Ізраїль;

по-друге, ОСОБА_1 не є та не може вважатись внутрішньо переміщеною особою.

Разом з цим, з матеріалів справи, судом встановлено, що загальна сума доплати за минулий період, нарахована на виконання рішень суду за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та з 01.01.2020 по 30.04.2021, яка склала 382577,75 грн, облікована Управлінням та включена до переліку отримувачів виплат станом на 1 січня 2022 року, сформованого відповідно до вимог «Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій 3 Україною території», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165 (далі Порядок №1165).

Цим Порядком визначено механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) з урахуванням надбавок, підвищень, компенсації втрати частини доходу, грошової допомоги та інших пов`язаних із ними виплат, які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати (далі - пенсійні виплати за минулий період) внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, відповідно до статті 52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та статті 61 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - отримувачі) (п.1 Порядку №1165).

Суд зазначає, що норми Порядку №1165 регулюють питання виплати пенсій як внутрішньо переміщеним особам, так і особам, які відмовилися від одержання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зареєстрували місце проживання та постійно проживають на неконтрольованій Україною території.

Разом з цим, позивач не має статусу внутрішньо переміщеної особи, від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не відмовлявся, з 2016 року виїхав на постійне місце проживання до держави Ізраїль, а отже на контрольованій Україною території не проживає та зареєстрованого місця проживання не має.

Крім того, прийнята Кабінетом Міністрів України постанова №1165 від 10.11.2021 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території» є підзаконними нормативно-правовими актом та не можє звужувати чи скасовувати права громадян, встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, внаслідок чого у сфері спірних правовідносин, врегульованих Законами №1058-IV, не може застосовуватись.

Отже, відповідач, під час виконання рішень суду, протиправно застосував щодо виплати пенсії позивача за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та за період з 01.01.2020 по 30.04.2021 норми Порядку №1165.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.2 ст. 9 КАС України суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача буде:

визнання протиправними дії відповідача щодо застосування окремого порядку поновлення пенсії позивача не встановленого в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при нарахуванні пенсії за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та з 01.01.2020 по 30.04.2021.

Зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії позивача за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та з 01.01.2020 по 30.04.2021 на загальних підставах без застосування законодавства в сфері внутрішньо переміщених осіб.

Щодо скасування протоколу/розрахунку №29 від 12.04.2021 року та від 13.04.2021 року та позначку особливостях пенсійної справи позивачки ВПО не зареєстрована (за рішенням суду), то такі вимоги задоволенню також не підлягають у зв`язку з відсутністю ознак рішення суб`єкта владних повноважень.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини третьої статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на встановлені судом обставини у адміністративній справі, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 484,48 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-14, 19-22, 72-78, 94, 132-143, 159-165, 241-247, 255, 295-297 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо застосування окремого порядку поновлення пенсії ОСОБА_1 , не встановленого в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при нарахуванні пенсії за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та з 01.01.2020 по 30.04.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл.. Соборна, буд. 3; ) здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та з 01.01.2020 по 30.04.2021 на загальних підставах без застосування законодавства в сфері внутрішньо переміщених осіб.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл.. Соборна, буд. 3; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 484,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова