Справа № 743/1112/24
Суддя: Кравчук М. В.
Дата ухвалення: 2024-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1112/24
Провадження № 2-а/743/20/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді: Кравчук М. В.
за участю секретаря: Воєдило О. В.

представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , перекладача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в селищі Ріпки справу за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, -

В С Т А Н О В И В:

09.08.2024 р. Центральне міжрегіональне управління ДМС у місті Києві та Київській області звернулось з позовом до суду до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на шість місяців.
Позовна заява обґрунтована тим, що 07.08.2024 р. співробітниками Броварського РВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області виявлено громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , який порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме: проживав без документів, які б надавали йому право законного перебування на території України та не виконав рішення про примусове повернення з України. У ході перевірки, встановлено, 29.04.2015 р. відповідача документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 , яку було скасовано 08.05.2024 р. 08.05.2024 р. працівниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та зобов`язано залишити територію України не пізніше 05.06.2024 р. Також у позові зазначено, що останнього разу відповідач прибув до України 27.11.2021 р., перетнувши державний кордон через ПП «Бачівськ». Для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів іноземець не звертався. Будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України не вживав.
Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 09.08.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні 09.08.2024 р. представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. Зазначив, що про скасування посвідки на постійне проживання не знав. Наприкінці травня цього року безперешкодно замінив у банку банківську картку по цій посвідці. Отримує пенсію з Російської Федерації. З 2010 року постійно приїжджав в Україну по звичайному паспорту, а коли ввели закордонні паспорти подав заяву на постійне проживання. У 2015 році отримав посвідку на постійне проживання в Україні. В Російську Федерацію повертатися не хоче, так як в Україні здійснює догляд за тещею, якій 83 роки, залишити її немає на кого. Позиціонує себе як законослухняного громадянина. Зазначив, що в Російській Федерації у нього проживає дружина та донька. Незадовго до повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну перебував на території Російської Федерації, позаяк була необхідність у допомозі доньці. 29-30 березня 2022 року Служба Безпеки України перевіряла його, в тому числі проходив детектор брехні. Про скасування посвідки на постійне місце проживання дізнався позавчора, причини скасування відповідач не знає.
Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.
Відповідачу 27.01.2015 р. надано дозвіл на імміграцію за № НОМЕР_2 та документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 29.04.2015 р.
В подальшому позивачем дозвіл на імміграцію скасовано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» (дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні) та скасовано посвідку на постійне проживання рішенням від 08.05.2024 р. № 115.
08.05.2024 р. працівниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації, ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано залишити територію України не пізніше 05.06.2024 р.
Вказане рішення направлялося за адресою місця проживання відповідача.
Востаннє відповідач перетинав державний кордон 27.11.2021 р.
07.08.2024 р. о 14 год 00 хв співробітниками Броварського РВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області виявлено відповідача за адресою проживання та доставлено до позивача для прийняття відповідного рішення.
Того ж дня позивачем прийнято рішення про примусове видворення відповідача.
07.08.2024 р. відповідача поміщено до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.
В силу вимог ч. 1 ст. 30 Закону Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
З положень вищепроцитованих норм випливає, що орган міграційної служби уповноважений на прийняття рішення про примусове видворення як іноземців, так і осіб без громадянства, якщо є обґрунтовані підстави вважати, що такі особи ухилятимуться від виконання рішення про примусове повернення, або якщо такі особи не виконали у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення.
Також в силу вимог ч. 8 ст. 26 Закону примусове видворення застосовується до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України.
Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що останній не має документу, що дає право на виїзд з України.
За положеннями ч. 1 ст. 289 КАС України однією з підстав для звернення з відповідним позовом є, в тому числі, відсутність в іноземця, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України.
Вказана норма є імперативною та не підлягає довільному тлумаченню.
При цьому, суд зауважує, що з пояснень відповідача, наданих у судовому засіданні, вбачається, що він не має наміру покидати територію України попри те, що підтримує міцні зв`язки з родиною, що проживає на території Російської Федерації, оскільки більше нема кому здійснювати догляд за хворою тещею.
Вказане імпліцитно свідчить для суду за критерієм вірогідності про обґрунтованість припущень позивача про ймовірність намірів у відповідача на уникнення процедури примусового видворення.
За таких обставин позов підлягає задоволенню.
Згідно ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.
Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
Питання розподілу судових витрат вирішенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 72, 77, 78, 229, 246, 271, 289, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області задовольнити повністю.
Затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 (шість) місяців громадянина Російської Федерації, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Рішення підлягає негайному виконанню.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду (місцезнаходження: 00016, місто Київ, вулиця Князів Острозьких, 8, корпус 30).

Суддя М. В. Кравчук