Справа № 128/2772/24
Суддя: Васильєва Т. Ю.
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/2772/24
РІШЕННЯ

Іменем України

06 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Кострюкова Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниця в порядку розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій вказує, що він є пенсіонером. Звільнений відповідно до п. «ж» ст. 64 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» з посади оперативного уповноваженого карного розшуку ВКР Ленінського РВ КМВС України у Вінницькій області у запас Збройних Сил згідно наказу № 4 о/с від 19.01.2004 Управління міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області.

Позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» довічно і він перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

На виконання вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач, у термін відведений законодавством, 01.07.2024 в робочий час, прибув до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою уточнення своїх військово-облікових даних, де дізнався, що він на обліку у відповідача не перебуває і на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Постановою № 1010 від 05.07.2024 по справі про адміністративне правопорушення (протокол № 409 від 01.07.2024) ІНФОРМАЦІЯ_2 , в особі його начальника, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 грн за порушення вимог абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 2 підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, а саме, що позивач в січні 2004 року не прибув до РВК ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за місцем реєстрації/проживання та не став на військовий облік військовозобов`язаних і не отримав військово-обліковий документ, що є порушенням правил військового обліку, що передбачено ч. 3 ст. 210 КУпАП з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 за № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» під час дії особливого періоду.

Позивач вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не міг вчинити правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП в січні 2004 року, так як така норма введена в дію лише 19.05.2024, одночасно із вказівкою про 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку, що позивач і зробив 01.07.2024.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № 1010 від 05.07.2024, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо позивача про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 грн. та закрити провадження у справі (а.с. 1 4).

Ухвалою суду від 17.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ та призначено справу до судового розгляду (а.с. 19).

20.07.2024 представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої вказує, що в позові ім`я позивача помилково зазначено " ОСОБА_2 " замість правильного " ОСОБА_3 ", тому ним уточнено позовні вимоги в частині зазначення імені позивача, а саме замість заявлених вимог щодо ОСОБА_4 , позовні вимоги викладені щодо ОСОБА_1 (а.с. 26 - 27).

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 надала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вважає, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню, оскільки з наданих позивачем документів було встановлено, що позивач перебував на спеціальному військовому обліку органів внутрішніх справ та був знятий з спеціального військового обліку у зв`язку із звільненням з органів внутрішніх справ. Відповідно до п. «Г» ч. 2 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 15.10.2023, взяттю на військовий облік у військових комісаріатах підлягають громадяни, звільнені зі служби Міністерства внутрішніх справ України у запас Збройних Сил України.

Але позивач в січні 2004 року, після звільнення, не прибув до ( ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем реєстрації/проживання та не став на військовий облік військовозобов`язаних та не отримав військово-обліковий документ.

Позивач не прибував до (М)РВК/(М)РТЦК та не перебував на військовому обліку військовозобов`язаних з січня 2004 року по липень 2024 року. Отже, позивачем було вчинене триваюче правопорушення, яке було зафіксовано та припинено протоколом № 409 від 01.07.2024. А тому жодних правових підстав для визнання оскаржуваної постанови протиправною та скасування немає. Тому відповідач просить в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити повністю (а.с. 31 37).

31.07.2024 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що позивач дотримався вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в останній редакції, та 01.07.2024 у відведений законодавством строк прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення військово-облікових даних, після чого щодо нього було складено протокол від 01.07.2024 та 05.07.2024 винесено оскаржувану постанову, в якій вказано, що позивач в січні 2004 року не прибув до РВК ( ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем реєстрації/проживання та не став на військовий облік військовозобов`язаних і не отримав військово-обліковий документ, будь якої вказівки на триваюче правопорушення в постанові не зазначено, а згідно її змісту воно було вчинено в січні 2004 року. Тому представник позивача просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі (а.с. 49 50).

Позивач та його представник в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явилися, подали до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, розгляд справи просять провести за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті також не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить відмовити в задоволені позовних вимог на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву, не заперечує щодо розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, оглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

З огляду на помилку в зазначені імені позивача " ОСОБА_2 " замість правильного " ОСОБА_3 ", що підтверджено наданими матеріалами справи, суд ухвалив прийняти уточнені позовні вимоги позивача, за якими він просить скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити, та стягнути на його користь понесені судові витрати (а.с. 26 - 27).

ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності 3 групи, інвалід армії довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, виданого 06.08.2014 (а.с. 11).

01.07.2024 щодо позивача складено адміністративний протокол № 409 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме, що ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 2 підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, а саме після звільнення з органів Національної поліції у 2004 році не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_6 ) за місцем проживання для взяття на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документа, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 210 КУпАП (а.с. 14).

05.07.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП № 1010, якою на підставі вищевказаного протоколу встановлено, що позивач порушив вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 2 підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, а саме відповідно витягу з наказу № 4 о/с від 19.01.2004 Управління внутрішніх справ України у Вінницькій області був звільнений у запас Збройних сил за п. 64 «ж» і відповідно знятий із спеціального обліку. Та в січні 2004 року ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 ) за місцем реєстрації/проживання та не став на військовий облік військовозобов`язаних і не отримав військово-обліковий документ, що є порушенням правил військового обліку. За вищевказаних обставин його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 17 000, 00 грн. (а.с. 12 13).

Згідно копії посвідчення Серії НОМЕР_1 , позивач мав військово-обліковий документ, згідно якого був знятий з військового обліку 28.01.1997 (а.с. 41).

Відповідно до копії письмових пояснень ОСОБА_1 від 01.07.2024, наданих відповідачу, він був звільнений в 2004 році з органів внутрішніх справ та перебував на спеціальному обліку МВС. Про необхідність стати на облік у військкоматі його повідомлено не було. Свою вину в порушенні правил військового обліку він визнає частково (а.с. 42).

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно зі ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ч. 7 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Ч. 3 ст. 210 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Ч. 1 ст. 210 КУпАП передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Згідно оскаржуваної постанови, позивач порушив абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 2 підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, якими встановлено, що:

громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством (абз. 6 ч. 10 ст. 1 вищевказаного Закону в чинній редакції),

призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (абз. 2 підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до вищевказаного Порядку, який діяв з 05.01.2023 та на даний час з 19.05.2024 є нечинним).

При цьому, згідно постанови, яку оскаржує позивач, вчинене ним порушення вищевказаних норм полягає в тому, що він в січні 2004 року не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 ) за місцем реєстрації/проживання та не став на військовий облік військовозобов`язаних і не отримав військово-обліковий документ, що є порушенням правил військового обліку.

Але позивач не міг порушити своїми діями чи бездіяльністю вищевказані норми законодавства, оскільки їх станом на січень 2004 року не існувало. Та в чому полягає порушення позивачем правил військового обліку після січня 2004 року в постанові не вказано взагалі, тобто оскаржуваною постановою він не притягується до відповідальності як за триваюче правопорушення, так як в ній зазначено про бездіяльність позивача лише в січні 2004 року.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набрав чинності 18.05.2024, внесено зміни до статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", за змістом яких громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, серед іншого, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, для виконання яких позивач у встановлений строк 01.07.2024 з`явився до відповідача.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію", який набрав чинності 19.05.2024, внесено зміни до статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за змістом яких статтю 210 доповнено частиною 3, якою встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період.

Отже, до 19.05.2024 норми ч. 3 ст. 210 КУпАП, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою 05.07.2024 за бездіяльність в січні 2004 року, не існувало.

З урахуванням вищевикладеного, позивач не міг вчинити адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП в січні 2004 року, та для виконання встановлених правил військового обліку в передбачений законом строк з`явився до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх даних.

Таким чином, притягнення позивача 05.07.2024 року до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП за викладених в оскаржуваній постанові обставин суперечить закону, оскільки закон, за яким він притягується до адміністративної відповідальності, не має зворотної дії в часі, законодавства, яке згідно оскаржуваної постанови порушив позивач, в період часу, за який він притягується до адміністративної відповідальності, не існувало, а строки накладення адміністративного стягнення за вказаний в оскаржуваній постанові період часу вчинення адміністративного правопорушення також спливли.

Щодо вимоги в частині визнати протиправною постанову, суд вважає за необхідне зазначити, що ч. 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, нормами КАС України у даному випадку не передбачено право суду на визнання або не визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними. Крім того, суд зазначає, що ці дії охоплюються вимогами про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому окремому розгляду не підлягають. У зв`язку з чим, в частині визнання постанови протиправною слід відмовити.

За таких обставин суд доходить висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову та на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України слід скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно зі ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Отже, підставою для стягнення з суб`єкта владних повноважень судового збору є задоволення позовних вимог сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, та наявність документального підтвердження сплати нею судового збору у відповідному розмірі.

Така позиція суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.07.2020 по справі № 524/6159/16-а.

Матеріалами справи підтверджено понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в сумі 605, 60 грн. (а.с. 16), які слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 5, 72, 77, 79, 159, 241-246, 250, 251, 255, 286, 293 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову № 1010 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 05.07.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень 00 копійок і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 605, 60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

1)позивач ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_3 ;

2)відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя: