Справа № 580/932/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/932/24 Суддя (судді) першої інстанції: Петро ПАЛАМАР
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Штульман І.В.

суддів: Маринчак Н.Є.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

26 січня 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з адміністративним позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач-2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 05 січня 2024 року №716 щодо відмови йому у переході з 03 січня 2024 року на інший вид пенсії, а саме: на пенсію державного службовця відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII);

- зобов`язання перевести з 03 січня 2024 року його на пенсію державного службовця відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону №889-VІІІ, із зарахуванням до стажу державної служби період служби у Збройних Силах з 14 листопада 1977 року по 14 листопада 1979 року з урахуванням довідок про заробітну плату №11-18/01 від 02 січня 2024 року та №11-18/02 від 02 січня 2024 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 05 січня 2024 року №16. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 військову службу за період з 14 листопада 1977 року по 14 листопада 1979 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 січня 2024 року про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 600 гривень.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно було відмовлено позивачу у переведенні його на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII, оскільки з визначеним відповідачем стажу державної служби 18 років 6 місяців 6 днів та зарахування періоду 2 роки 1 день проходження строкової військової служби, в цілому становить більше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що є достатньо згідно "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №889-VIII для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон №3723-XII).

В частині відмови у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що суд не може підміняти Пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам, а належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії.

Не погоджуючись з прийнятим 27 березня 2024 року судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (надалі - апелянт) звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 .. Апелянт вважає, що позивач з 08 листопада 2014 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), призначену зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ. Згідно частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ та пунктів 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Однак, станом на 01 травня 2016 року стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ, у позивача становить 18 років 6 місяців 6 днів з необхідних 20 років.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна відповідача-2 задоволенню не підлягає, мотивуючи це слідуючим.

З матеріалів справи вбачається, і це правильно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 з 08 листопада 2014 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, призначену зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону №796-ХІІ.

03 січня 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

До заяви було додано ряд документів, а саме: заяву №32 від 03 січня 2024 pоку, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №11-18/01 і 11-18/02, трудову книжку.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №16 від 05 січня 2024 року позивачу було відмовлено у переході на пенсію відповідно до Закону №889-VIII, оскільки станом на 01 травня 2016 року стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ становить 18 років 6 місяців 6 днів з необхідних 20 років.

Не погодившись з відмовою у проведенні на пенсію державного службовця, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

До 01 травня 2016 року пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване нормами Закону №3723-XII.

01 травня 2016 року набув чинності Закон №889-VIII, підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" (відомості Верховної Ради України, 1993, №52, статті 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частиною першою статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №16 від 05 січня 2024 року позивачу відмовлено у переході на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки станом на 01 травня 2016 року стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ становить 18 років 6 місяців 6 днів з необхідних 20 років.

Відповідно до індивідуального перерахунку стажу за формою РС-право, ОСОБА_1 в період з 27 вересня 1996 року по 27 вересня 1998 року, 28 вересня 1998 року по 17 липня 2000 року, 18 липня 2000 року по 31 грудня 2003 року, 01 січня 2004 року по 31 січня 2007 року, 01 лютого 2007 року по 28 лютого 2007 року, 01 березня 2007 року по 14 жовтня 2013 року, 15 жовтня 2013 року по 31 березня 2015 року (18 років 6 місяців 6 днів) перебував на посадах визначених статтею 25 Закону №3723-XII, що узгоджується з даними трудової книжки позивача.

Згідно форми РС-право, ОСОБА_1 в період з 14 листопада 1977 року по 14 листопада 1979 року (2 роки 1 день) проходив строкову військову службу, що узгоджується з військовим квитком серії НОМЕР_2 та довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11 січня 2024 року №5/4.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що пенсійним органом проходження ОСОБА_1 строкової військової служби зараховано лише до страхового стажу.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VІІІ обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 та додатку до нього (далі - Порядок №283).

Пунктом 3 Порядку №283 встановлено, що до стажу державної служби зараховується час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" військова служба зараховується до стажу роботи незалежно від місця її проходження.

Положеннями частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно пункту 1 статті 8 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

З наведених положень слідує, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно матеріалів справи, позивач в період з 14 листопада 1977 року по 14 листопада 1979 року (2 роки 1 день) проходив службу в Збройних Силах Союзу ССР.

Вказане свідчить про те, що згідно пункту 8 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII вказаний період має бути зарахований до стажу державної служби на підставі Порядку обчислення стажу державної служби №283.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем-1 протиправно було відмовлено позивачу у переведенні його на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII, оскільки з визначеним відповідачем стажу державної служби 18 років 6 місяців 6 днів та зарахування періоду 2 роки 1 день проходження строкової військової служби, в цілому становить більше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що є достатнім, згідно "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №889-VIII, для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії (переводить) та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Колегія суддів апеляційного суду вважає правомірними висновки суду першої інстанції про те, що суд не може підміняти Пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам, а належним способом захисту порушеного права позивача ОСОБА_1 буде зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 прийнято у відповідності до вимог законодавства, а доводи апелянта Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: Н.Є. Маринчак

Ю.К. Черпак