Справа № 500/3352/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3352/24

09 серпня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (далі - Управління, відповідач), у якому просить:

визнати протиправною відмову Управління прийняти декларацію ОСОБА_1 про відмову від громадянства російської федерації (далі - рф), яка оформлена листом від 02.04.2024 №П-18/6/6101-24/6101.11/38-24;

зобов`язати Управління прийняти декларацію ОСОБА_1 про відмову від громадянства рф;

зобов`язати Управління видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України.

Позов обґрунтовано тим, що з 29.12.2021 відповідно до рішення Управління позивач набула громадянство України на підставі частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" №2235-III від 18.01.2001 (далі - Закон №2235-ІІІ), у зв`язку з чим нею подано зобов`язання протягом двох років до 08.10.2023 припинити громадянство рф.

З метою виходу із громадянства рф, ОСОБА_1 18.02.2022 заповнила онлайн заяву для виходу з громадянства рф на сайті - https://ukraine.mid.ru/. Вказана заява не розглянута до цього часу через вторгнення рф в Україну та припиненням роботи консульства рф в Україні.

Позивач не має фізичної можливості пройти процедуру виходу з громадянства рф, яка передбачена законодавством рф, оскільки в Україні відсутні консульства рф, в консульствах за кордоном обов`язковою умовою для прийняття заяви є вимога про реєстрацію місця проживання у відповідній державі, а до рф позивачка побоюється їхати, оскільки може переслідуватися як особа, що фінансує тероризм.

Тому ОСОБА_1 10.05.2022 та повторно 17.07.2023 зверталася до Управління з заявами про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства. У її прийняті відповідачем відмовлено, у першому випадку, через те, що право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства надано чітко визначеній категорії осіб, до якої позивач не належить, у другому декларація залишена без розгляду та повернута заявнику, бо обставини відсутності в Україні посольства рф та ведення війни не є відповідно до абзацу шістнадцятого статті 1 Закону №2235-ІІІ незалежними від особи причинами неотримання документа про припинення іноземного громадянства та підставами для подачі декларації про відмову від іноземного громадянства. Такі дії відповідача позивач оскаржила до суду.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 у справі №500/6328/2 зобов`язано Управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про прийняття декларації про відмову від громадянства рф. Суд виходив з того, що позивач мала повне право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки отримати документ про припинення громадянства рф наразі не є можливим.

У подальшому відповідачем листом від 02.04.2024 на виконання цього рішення суду знову відмовлено у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства через те, що заявниця не зверталася до уповноваженого органу рф з клопотанням про припинення іноземного громадянства в установленому законодавством рф порядку.

Позивач вважає цю відповідь протиправною з посиланням на Закон №2235-ІІІ, Закон України «Про імміграцію» від 07.06.2001 № 2491-ІІІ (далі Закон № 2491-ІІІ), Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2002 (далі - Порядок № 215), Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983 (далі Порядок №1983), Положення про порядок розгляду питань громадянства російської федерації, затверджене Указом президента рф №1325 від 14.11.2002.

Зазначає, що з метою подання заяви про припинення громадянства рф, зареєструвалася на прийом в консульство рф у місті Львів на 22.02.2022. Для цього отримала документи про відсутність заборгованості зі сплати податків, про зняття з реєстрації та відсутність судимості. Запланований прийом в консульстві рф не відбувся, бо посольство евакуювалося. Вказує, що через незалежні від неї причини не може отримати документ про припинення іноземного громадянства (підданства), натомість відповідач такі обставини не враховує та повторно відмовляє у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства, незважаючи на судове рішення.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений частиною другою статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), та з урахуванням положень статей 257-262 КАС України.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечує та вказує, що умовою набуття громадянства є одностороння дія у формі письмової заяви з боку особи, що полягає у взятті зобов`язання припинити своє громадянства (підданство) чи громадянства (підданства).

Відповідно до положень статті 6 Закону рф від 31.05.2002 №62-Ф3 "Про громадянство російської федерації" набуття громадянином рф іншого громадянства не тягне за собою припинення громадянства рф.

А тому з огляду на положення Закону №2235-ІІІ вважає, що підстав, що надавали б позивачу можливість подання декларації не було. Позивач належить до категорії осіб, які у відповідності до вимог Закону №2235-ІІІ при оформленні набуття громадянства України беруть на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Для оформлення набуття громадянства України разом із іншими необхідними документами ОСОБА_1 було подано зобов`язання протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство рф. Позивач таке не виконала.

Закон містить вичерпний перелік незалежних від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства, інші обставини не можуть розглядатись як такі, що унеможливлюють подання документа про припинення іноземного громадянства.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про громадянство України" щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб" регламентовано подання окремими категоріями осіб декларацій про відмову від іноземного громадянства разом із заявою про прийняття до громадянства України тими категоріями осіб, які зазначені в Указі Президента України від 13.08.2019 № 594.

Проте позивач не подавала декларацію разом із заявою про прийняття до громадянства, а подала зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Пунктом 2 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення України "Про внесення змін до Закону України "Про громадянство України" щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб" установлено, що право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) окремим категоріям осіб.

Позивач не входить до визначеної категорії осіб, які мають підстави для подачі декларації. Подання декларації про відмову від іноземного громадянства взаємопов`язано з наявністю незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства: декларація подається лише в тих випадках, коли існують такі причини.

У період з 08.10.2021 по 17.07.2023 (дата подання першої декларації про відмову від іноземного громадянства) позивач жодних дій з метою виконання поданого зобов`язання, зокрема отримання документа про припинення іноземного громадянства та повернення паспорта громадянина рф до уповноваженого органу цією держави не вчинила, доказів протилежного не надано.

Відповідач вважає, що декларацію надіслану ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства (громадянства рф) від 17.07.2023, правомірно повернуто без розгляду, оскільки у ній була відсутня актуальна незалежна причина для її подання, передбачена законодавчими актами

Також зазначає, що позовні вимоги про зобов`язання Управління видати позивачу паспорт громадянина України є передчасними та безпідставними, у позовній заяві відсутнє будь-яке належне обґрунтування цих вимог. Відповідача просить у позові відмовити (а.с.35-43).

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка села Доброводи Монастириського району Тернопільської області, є громадянкою російської федерації (а.с.13 зворот, 14).

05.08.2021 ОСОБА_1 звернулася до Управління із заявою щодо оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням у порядку частини першої статі 8 Закону №2235-ІІІ, у зв`язку з народженням її батька на території України до 24 серпня 1991 року (а.с.48-49).

За результатами розгляду цієї заяви рішенням Управління ОСОБА_1 на підставі частини першої статті 8 Закону №2235-ІІІ набула громадянства України за територіальним походженням з 08.10.2021, позивачу була видана довідка № 6113-000002464 про реєстрацію особи громадянином України (а.с.49, 50).

29.12.2021 відповідачем прийнято рішення видати ОСОБА_1 тимчасове посвідчення громадянина України терміном дії до 29.12.2023 (а.с.50 зворот).

18.05.2023 на електронну пошту Управління надійшла заява позивача від 10.05.2023 щодо подання декларації про відмову від іноземного громадянства (без долучення декларації про відмову від іноземного громадянства). За результатами розгляду заяви відповідачем на електронну адресу заявниці скеровано відповідь, у якій роз`яснено підстави для подання декларації про відмову від іноземного громадянства, про що зазначено у судовому рішенні по справі №500/6328/23 між тими ж сторонами.

27.07.2023 до Управління надійшла заява ОСОБА_1 від 17.07.2023, до якої долучено заповнений бланк декларації про відмову від іноземного громадянства від 17.07.2023 (а.с.52-55).

Управлінням надана відповідь від 31.07.2023 за вих. №П-49/6/6101-23/6101.2.1/7319-23, у якій заявниці роз`яснено вимоги законодавства про подання декларації про відмову від іноземного громадянства, зокрема щодо наявності незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства, та повернуто без розгляду подану декларацію від 17.07.2023, оскільки станом на 31.07.2023 відсутня передбачена законом незалежна причина для її подання (а.с.55 зворот, 56).

У цій відповіді позивачу також роз`яснено, що відповідно до поданого нею зобов`язання припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення іноземного громадянства, або, за наявності незалежної причини неотримання даного документа, подати декларації про відмову від іноземного громадянства вона має в строк до 08.10.2023.

Такі дії ОСОБА_1 оскаржила до суду та просила визнати протиправними дії Управління щодо: 1) залишення без розгляду заяв позивача від 10.05.2023 та 17.07.2023, якими та просила прийняти декларацію про її відмову від громадянства рф; 2) неприйняття декларації про відмову ОСОБА_1 від громадянства рф; зобов`язати Управління повторно розглянути питання щодо прийняття декларації про відмову ОСОБА_1 від громадянства рф з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 у справі №500/6328/23 позов задоволено частково, зобов`язано Управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про прийняття декларації про відмову від громадянства рф. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили.

02.01.2024 на адресу Управління надійшов супровідний лист ОСОБА_1 від 28.12.2023 про приєднання до поданої нею 17.07.2023 декларації про відмову від іноземного громадянства копій документів згідно переліку вказаному у ньому, а саме: копія паспорт громадянина рф, довідка про відсутність заборгованості, скріншоти переписки з перекладом цих документів (а.с.56 зворот-62).

За результатами розгляду заяви позивача Управлінням надана відповідь листом №6101.11-472/6101.1.1-24 від 23.01.2024, у якій роз`яснено вимоги законодавства про подання декларації про відмову від іноземного громадянства, зокрема щодо наявності незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства. Також звернуто увагу, що у матеріалах справи відсутня декларація про відмову від іноземного громадянства від 17.07.2023, оскільки вона була повернута без розгляду 31.07.2023; рекомендовано повторно подати декларацію про відмову від іноземного громадянства (а.с.63).

23.02.2024 до Управління надійшла заява ОСОБА_1 з долученим заповненим бланком декларації про відмову від іноземного громадянства та рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 у справі №500/6328/23 (а.с.64-65).

Судом встановлено, що відповідач, як він зазначає, з метою належного розгляду документів поданих позивачем та на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 у справі №500/6328/23 звернувся до Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України з листом №6101.11/2748-24 від 27.02.2024 з метою отримання роз`яснень алгоритму повторного розгляду заяви ОСОБА_1 (а.с.66 зворот-67).

За результатами розгляду цього листа Департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України надано відповідь за №6.4/1236-24 від 27.03.2024 такого змісту.

Питання припинення іноземного громадянства та процедура припинення іноземного громадянства належать до виключної компетенції уповноважених органів іноземної держави та регулюються відповідними нормативно-правовими актами іноземної держави, а отже виплинути на ситуацію щодо припинення іноземного громадянства особами, які набули громадянство України, уповноважені органи України не мають правових підстав.

У зв`язку із цим для законодавчого врегулювання питання пролонгації виконання зобов`язання припинити громадянство російської федерації на період дії в Україні воєнного стану для того, щоб протягом року після скасування або припинення воєнного стану такі громадяни змогли виконати взяте зобов`язання про припинення громадянства російської федерації, Державною міграційною службою України розроблено проєкт Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України» (реєстр. № 9585 від 07.08.2023, поданий Кабінетом Міністрів України) (далі - законопроєкт).

Законопроєктом передбачено, що громадяни російської федерації та громадяни Республіки Білорусь, які в період з 24 лютого 2020 року набули громадянство України відповідно до Закону України «Про громадянство України» і подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, зобов`язані будуть подати документ про припинення іноземного громадянства протягом року з дня припинення чи скасування воєнного стану, якщо строк виконання такого зобов`язання вже сплив.

На сьогодні умови та порядок набуття громадянства України регламентуються чинним Законом України «Про громадянство України» та Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

У відповіді Департаменту запропоновано Управлінню під час опрацювання питання прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства громадянами російської федерації керуватися чинними нормами законодавства про громадянство з урахуванням, що законодавством про громадянство російської федерації передбачено процедуру оформлення виходу з громадянства російської федерації, а також враховувати зміст резолютивної частини рішення суду (а.с.67 зворот - 68).

В подальшому Управління за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про прийняття декларації про відмову від громадянства рф від 23.02.2024 надіслано заявниці відповідь за №П-18/6/6101- 24/6101.11/38-24 від 02.04.2024, зміст якої зводиться до такого.

Внаслідок збройної агресії росії дипломатичні стосунки України з російською федерацією розірвано, дипломатичні установи російської федерації припинили свою діяльність на території України, а громадяни російської федерації, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити протягом двох років з моменту набуття громадянства України російське громадянство, фактично не мають можливості виконати таке зобов`язання та завершити процедуру набуття громадянства України. При цьому питання припинення іноземного громадянства та процедура припинення іноземного громадянства належать до виключної компетенції уповноважених органів іноземної держави та регулюються відповідними нормативно-правовими актами іноземної держави, а отже, вплинути на ситуацію щодо припинення іноземного громадянства особами, які набули громадянство України, уповноважені органи України не мають правових підстав. Також зазначено, що Держаною міграційною службою України розроблено проєкт Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України» (реєстр. № 9585 від 07.08.2023, поданий Кабінетом Міністрів України).

Також ОСОБА_1 роз`яснено, що на сьогодні умови та порядок набуття громадянства України регламентуються чинним Законом України «Про громадянство України» та Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Так, законодавством передбачено, що обов`язок припинити іноземне громадянство та подати відповідний документ про припинення іноземного громадянства протягом двох років з моменту набуття особою громадянства України покладено на саму особу.

Зокрема, Законом України «Про громадянство України» визначено, що декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав. При цьому, Закон надає визначення такої причини.

Так, незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) це: невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства), чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено; або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Також заявниці роз`яснено, що від дати набуття нею громадянства України (08.10.2021) вона не зверталася до уповноваженого органу рф з клопотанням про припинення іноземного громадянства в установленому законодавством рф порядку, тобто особисто не вчиняла дії, спрямовані на припинення громадянства рф.

Тому, оскільки законодавством про громадянство рф передбачено процедуру оформлення виходу з громадянства рф, взяти до уваги подані ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства, в тому числі від 23.02.2024, не є можливим, оскільки відсутня передбачена законом незалежна причина для її подання (а.с.68 зворот 69).

Позивач не погоджується з такими діями відповідача щодо відмови прийняти декларацію про відмову від громадянства рф та звернулася до суду з цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначені Законом України "Про громадянство України" від 18.01.2001 №2235-III.

Відповідно до визначень, які містить частина перша статті 1 Закону №2235-III, громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; тимчасове посвідчення громадянина України - документ, який посвідчує особу і підтверджує її належність до громадянства України.

Згідно з положеннями частини першої статті 8 Закону № 2235-ІІІ (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

За приписами частини п`ятої статті 8 Закону №2235-III іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Судом встановлено, що 05.08.2021 громадянка рф ОСОБА_1 на підставі частини першої статті 8 Закону № 2235-ІІІ (за територіальним походженням) звернулася до відповідача з заявою щодо оформлення набуття громадянства України. До заяви були долучені документи, передбачені Порядком № 215.

Відповідно до пункту 24 Порядку №215, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону № 2235-III), подає: а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням; б) дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм); в) один із таких документів:

декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства;

зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні;

декларацію про відмову особи, яка є громадянином російської федерації і зазнала переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує переслідування через політичні переконання (довідка Міністерства закордонних справ України, дипломатичного представництва чи консульської установи України, видана в установленому Кабінетом Міністрів України порядку), - для іноземців, які є громадянами російської федерації та зазнали переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності;

заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Умовою набуття громадянства України є одностороння дія у формі письмової заяви з боку особи, що полягає у взятті зобов`язання припинити своє громадянства (підданство) чи громадянства (підданства).

Судом встановлено, що позивач належала до категорії осіб, які у відповідності до вимог Закону України "Про громадянство" при оформленні набуття громадянства України беруть на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Так, для оформлення набуття громадянства України разом із іншими необхідними документами ОСОБА_1 було подано зобов`язання протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство рф, а саме з 08.10.2021 (а.с.49 зворот, 50).

Управлінням видано ОСОБА_1 тимчасове посвідчення громадянина України з терміном дії до 29.12.2023.

Відповідно до статті 1 Закону № 2235-ІІІ зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України;

незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури;

декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Позивач громадянства рф не припинала та вказує про неможливість подання відповідного клопотання через причини, які від неї не залежать, а тому звернулася до відповідача з декларацією про відмову від іноземного громадянства.

Вирішуючи питання чи є незалежною від позивача причина неотримання нею документа про припинення іноземного громадянства (підданства), суд враховує, що у законодавстві рф процедура припинення громадянства визначена, проте ОСОБА_1 у встановлений строк не зверталася до уповноважених органів держави її громадянства (підданства) з клопотанням про припинення іноземного громадянства (підданства), а в подальшому фактично була позбавлена можливості подати таке клопотання через збройну агресію рф проти України та закриттям консульських установ рф в Україні.

Стосовно позиції позивача про те, що вона мала намір у лютому 2022 року звернутися до консульських установ рф в Україні для припинення громадянства рф, то суд її оцінює критично, бо довідку №8468897 про виконання платником податків обов`язків зі сплати податків, внесків, страхових платежів, пені, штрафів, відсотків, необхідну для припинення громадянства рф отримала лише 15.05.2023 (а.с.12). Долучені скріншоти переписки з невстановленою особою не вказують на реєстрацію клопотання про припинення іноземного громадянства.

Разом з тим, в подальшому внаслідок збройної агресії та масованого вторгнення збройних сил рф в Україну 24.02.2022, були офіційно розірвані дипломатичні відносини між Україною та рф, та, відповідно, посольства та консульства рф в Україні припинили свою діяльність, отримати документ про припинення громадянства росії за результатом розгляду заяви про вихід з громадянства, позивачу не вдається з незалежних від неї причин, а тому вона звернулася до відповідача з декларацією про відмову від іноземного громадянства.

Суд зазначає, що положення Закону №2235-III та Порядку №215 визначають різні види декларацій, зокрема декларацію про відмову від іноземного громадянства, яку на стадії оформлення набуття громадянства мають право подати окремі категорії заявників, що визначені частиною шостою статті 8 Закону №2235-III та декларацію про відмову від іноземного громадянства, яку подає іноземець, що узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств). Зазначену декларацію іноземець подає після набуття ним громадянства України та за наявності незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства).

Відповідач вважає, що за вказаних у цій справі обставин позивач не мала незалежної від неї причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства, а тому не може звертатися з декларацією про відмову від іноземного громадянства.

Суд не погоджується з тим, що позивач як громадянка рф не має підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства, бо не відноситься до особливої категорії заявників згідно зі змінами, внесеними Законом України 14.12.2021 №1941-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб», який набрав чинності 19.12.2021 (далі - Закон №1941-ІХ).

Закон №1941-ІХ передбачає спрощену процедуру набуття громадянства для окремих категорій осіб, а саме: тих, які в установленому законодавством України порядку проходять чи проходили військову службу; мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України; в установленому законодавством України порядку проходять військову службу у Збройних Силах України та нагороджені державною нагородою України; є іноземцями з числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; є громадянами держави-агресора або держави-окупанта, що зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань через політичні переконання.

Вказаним законом врегульовано питання можливості подання декларацій про відмову від іноземного громадянства разом із заявою про прийняття до громадянства України тими категоріями осіб, які зазначені в Указі Президента України від 13.08.2019 № 594.

Пунктом 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1941-IX установлено, що право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) мають особи, які набули громадянство України у період з 1 січня 2018 року до набрання чинності цим Законом та:

1) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України або які в установленому законодавством України порядку проходили військову службу за контрактом у Збройних Силах України, контракт яких припинено (розірвано), та звільнені з військової служби з підстав, передбачених підпунктами «а», «б» пунктів 1-3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

2) які мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України;

3) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу у Збройних Силах України та нагороджені державною нагородою України;

4) є іноземцями з числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»;

5) які є громадянами держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, що зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань через політичні переконання, що підтверджується документом, передбаченим цим Законом.

Суд зазначає, що запроваджуючи інститут подання декларації про відмову від іноземного громадянства, законодавець в імперативному порядку, насамперед, зобов`язав іноземця, який звернувся із відповідною заявою до органу ДМС протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подати документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Приписи статті 8 Закону № 2235-ІІІ передбачали можливість подання замість документа про припинення громадянства (підданства) іншої держави декларації про відмову від іноземного громадянства.

Подання декларації про відмову від іноземного громадянства замість виконання зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом 2 років з моменту набуття громадянства України, позивач пояснює наявністю причин, які від неї не залежать.

Суд зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб (пункт 1), який надалі було неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України та діє й на сьогодні.

З огляду на вказану обставину дипломатичні відносини між Україною та рф розірвано, діяльність російських закордонних установ в Україні призупинена.

Визнання офіційно цього факту не потребує додаткового доведення з боку позивача про наявність незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства.

В свою чергу, у законодавстві України відсутнє правове регулювання процедури припинення іноземного громадянства за ініціативою особи в разі ведення воєнних дій між Україною та відповідною державою громадянства такої особи.

Отже, з наведеного слідує, що у зв`язку із розірванням дипломатичних зв`язків між Україною та рф та призупиненням діяльності російських закордонних установ в Україні, позивач позбавлена можливості отримати документ про припинення громадянства рф від дипломатичного представництва чи консульської установи вказаної країни.

Суд звертає увагу на те, що відсутність у чинному законодавстві України альтернатив або відповідного правового механізму вирішення подібних спірних правовідносин, на що звертає увагу відповідач, нівелює реалізацію права особи на оформлення припинення громадянства іноземної держави з огляду на неможливість де-факто ним скористатися, незважаючи на його проголошення де-юре, та не може бути підставою для відмови у захисті такого права загальними засобами, передбаченими Законом № 2235-ІІІ.

Беручи до уваги викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що у спірному випадку неотримання позивачем документа про припинення громадянства рф відбулося з незалежних від неї причин. З огляду на це відповідно до приписів частини п`ятої статті 8 Закону № 2235-ІІІ позивач має право на подання декларації про відмову від іноземного громадянства.

Доводи відповідача проте, що Законом № 1941-ІХ, зокрема врегульовано питання можливості подання декларацій про відмову від іноземного громадянства разом із заявою про прийняття громадянства України лише окремим категоріям осіб, суд вважає необгрунтованими з огляду на таке.

Законом № 1941-ІХ внесено зміни до Закону № 2235-ІІІ, зокрема до статті 8 «Набуття громадянства України за територіальним походженням», яку викладено в новій редакції.

Після внесених змін частини п`ята, шоста цієї статті містять наступні редакції:

частина п`ята: «Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства»;

частина шоста: «Для оформлення набуття громадянства України замість зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) може бути подано: 1) іноземцем, якого визнано біженцем або якому надано притулок в Україні, - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яку визнано біженцем або якій надано притулок в Україні; 2) іноземцем, який постійно проживає в Україні на законних підставах та є громадянином держави, з якою Україна уклала міжнародний договір, що передбачає припинення особою громадянства цієї держави одночасно з набуттям громадянства України, - заяву про зміну громадянства; 3) іноземцем, який в установленому законодавством України порядку проходить (проходив) військову службу за контрактом у Збройних Силах України, його подружжям - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка в установленому законодавством України порядку уклала контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України, та декларацію про відмову від іноземного громадянства для другого із подружжя; 4) іноземцем із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та його подружжям - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та декларацію про відмову від іноземного громадянства для другого із подружжя; 5) іноземцем, його подружжям, які є громадянами держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, та зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань, - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка зазнала переслідувань, разом із документом, що підтверджує переслідування.

Аналіз наведених норм (у редакції Закону № 1941-ІХ) дає підстави дійти висновку, що частина шоста статті 8 Закону № 2235-ІІІ визначає п`ять категорій іноземців, які з метою оформлення набуття громадянства України замість зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) мають право подати чітко визначені цією нормою для кожної окремої із категорій документи, якими є: 1) декларація про відмову від іноземного громадянства особи, яку визнано біженцем або якій надано притулок в Україні; 2) заява про зміну громадянства; 3) декларація про відмову від іноземного громадянства особи, яка в установленому законодавством України порядку уклала контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України, та декларацію про відмову від іноземного громадянства для другого із подружжя; 4) декларація про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та декларація про відмову від іноземного громадянства для другого із подружжя; 5) декларація про відмову від іноземного громадянства особи, яка зазнала переслідувань, разом із документом, що підтверджує переслідування.

Натомість частина п`ята статті 8 Закону №2235-ІІІ врегульовує ситуацію, за якої іноземці, які мають усі передбачені законодавством держави свого громадянства підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), з незалежних від них причин не можуть отримати його. У такому випадку вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства. Отже, вказана норма є загальною, тобто стосується усіх тих іноземців, які набувають громадянство за територіальним походженням відповідно до статті 8 Закону № 2235-ІІІ та з незалежних від них причин не можуть отримати документ про припинення іноземного громадянства (підданства), з огляду на що підлягає застосуванню і до спірного з позивачем випадку.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками судів апеляційних інстанцій, що переглядали судові рішення по аналогічній категорії справ, та викладені у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2024 у справі № 440/9268/23, постанові Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 580/11762/23.

Отже, за такого правового регулювання та встановлених обставин у цій справі суд вважає, що ОСОБА_1 не було отримано документ про припинення громадянства рф з незалежних від неї причин, а тому вона підставно звернулася 17.07.2023 до відповідача з декларацію про відмову від громадянства рф. Позивач мала повне право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки вона позбавлена можливості отримати документ про припинення громадянства рф.

Саме до такого висновку дійшов Тернопільський окружний адміністративний суд у рішенні від 12.12.2023 у справі №500/6328/23 між тими ж сторонами, яке набрало законної сили, та яким зобов`язано Управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про прийняття декларації про відмову від громадянства рф.

Виконуючи рішення суду, відповідач повторно протиправно не прийняв декларацію з підстав відсутності правових підстав на її прийняття.

За таких установлених обставин справи, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень та на підставі частини другої статті 9 КАС України, частини другої статті 245 КАС України, суд у цій справі дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправними дій Управління щодо неприйняття декларації ОСОБА_1 про відмову від громадянства рф, з підстав викладених у листі від 02.04.2024 №П-18/6/6101-24/6101.11/38-24, та зобов`язати Управління прийняти декларацію позивача про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства рф, з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

Обираючи спосіб захисту порушених прав, суд зазначає, що перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, він не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Щодо позовної вимоги про видачу позивачу паспорта громадянина України, то у її задоволенні слід відмовити, бо така є передчасною, позаяк таке питання вирішується відповідачем після прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1211,20 грн відповідно до квитанції від 08.06.2024, підлягає до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області щодо неприйняття декларації ОСОБА_1 про відмову від громадянства російської федерації з підстав, викладених у листі від 02 квітня 2024 року №П-18/6/6101-24/6101.11/38-24.

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області прийняти декларацію ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, вулиця Текстильна 1Б, місто Тернопіль, 46007, ідентифікаційний код юридичної особи в .

Повний текст рішення складено та підписано 09 серпня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.