Справа № 260/4629/24
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2024-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

260/4629/24

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2024 року

м. Ужгород

№ 260/4629/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання – Куля Т.Т.,

за участі сторін та осіб, які беруть участь у розгляді справи:

представники сторін у судове засідання не з’явився,

В С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги мотивовані тим, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки рішення суду виконане боржником, що до відкриття виконавчого провадження, підстав для ухвалення постанови про накладення штрафу у відповідача не було, відтак така постанова є протиправною та підлягає скасуванню, у зв’язку з чим Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради з даним позовом.

22 липня 2024 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було залишено даний позов без руху та надано особі, яка подала позов десятиденний строк на усунення недоліків.

31 липня 2024 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в даній адміністративній справі, призначено судове засідання на 08 серпня 2024 року, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 07 серпня 2024 року та зобов’язано останнього надати суду оригінал чи належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 70937116.

05 серпня 2024 року на адресу суду надійшов письмовий відзив відповідача на позовну заяву, згідно змісту якого вбачається, що останній заперечує проти задоволення позовних вимог повністю, оскільки вважає такі безпідставним та такими, що не підлягають до задоволення. Разом з відзивом відповідачем скеровано до суду матеріал и виконавчого провадження ВП № 70937116.

Представники сторін у судове засідання не з’явилися, хоча судом вжито всіх заходів для належного повідомлення останніх про дату, час та місце судового засідання.

07 серпня 2024 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд відмовити в задоволені позову.

08 серпня 2024 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги з мотивів наведених у позові підтримує.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур’єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв’язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином, оскільки сторони належним чином повідомлено про розгляд справи, суд вважає за можливе дану справу розглядати за відсутності представників сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно відомостей з КП «Діловодство спеціалізованого суду» 05 листопада 2021 року рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду по справі № 260/4166/21, позовну заяву Щур Юрія Анатолійовича до Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради Закарпатської області про зобов’язання вчинити дії - задоволено. Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради щодо нарахування та виплати Щур Юрію Анатолійовичу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі меншому, ніж передбачено частиною п’ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зобов’язано Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради нарахувати та виплатити Щур Юрію Анатолійовичу щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій у розмірі п’яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплачених коштів.

06 грудня 2021 року вищевказане рішення набрало законної сили.

05 серпня 2022 року Закарпатським окружним адміністративним судом видано по справі № 260/4166/21 виконавчий лист.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, 06 лютого 2023 року стягувачем подано заяву до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Відділ) про примусове виконання виконавчого листа № 260/4166/21/2022 виданого 05 серпня 2022 року Закарпатським окружним адміністративним судом.

На підставі вищевказаної заяви та доданих до неї документів, 06 лютого 2023 року старшим державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70937116 та запропоновано боржнику добровільно впродовж 10 робочих днів виконати рішення суду.

Матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що 15 лютого 2023 року скеровано до Відділу заяву за вих. № 282/01-07/7423, відповідно до якої Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради (далі – Управління) повідомило, що стягувачу здійснено перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій у розмірі п’яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплачених коштів в розмірі 7354,00 грн. Однак, рішення суду буде виконане в порядку черговості за наявності бюджетних асигнувань, при надходженні коштів із Державного бюджету України.

Також матеріалами виконавчого провадження та відомостями з КП «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що 04 червня 2024 року за вих. № 70937116/5-2910 державним виконавцем Відділу, керуючись ст. ст. 18, 33 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 2 ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» надіслано до суду заяву про зміну порядку і способу виконання рішення. Однак, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року в справі № 260/4166/21 в задоволенні заяви про зміну порядку і способу виконання рішення відмовлено.

27 червня 2024 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 70937116. Відповідно до даної постанови, на боржника накладено штраф у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду №260/4166/21 без поважних причин.

Позивач вважає, що постанова про накладення штрафу від 27 червня 2024 року у виконавчому провадженні № 70937116 є безпідставною, необґрунтованою, винесеною без урахування усіх обставин справи, що мають значення для прийняття законного рішення, і такою, що завдає істотної шкоди законним інтересам позивача у зв’язку з чим останній звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 pоку № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до вимог частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов’язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов’язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов’язання. Застосування такого заходу реагування є обов’язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов’язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об’єктивні перешкоди для невиконання зобов’язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Відповідно до пункту 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VІII виконавець під час здійснення виконавчих дій має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. Частиною другою статті 63 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що належить негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов’язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов’язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

27 травня 2021 року на дев’ятій сесії восьмого скликання Мукачівської міської ради прийнято рішення № 335, відповідно до якого затверджено Положення про управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради (в новій редакції) (далі - Положення).

Так, згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 Положення, управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради (далі - Управління) є виконавчим органом Мукачівської міської ради.

Згідно підпункту 1.2 пункту 1 Положення 1.2. управління підзвітне та підконтрольне Мукачівській міській раді, підпорядковується виконавчому комітету Мукачівської міської ради та Мукачівському міському голові.

У відповідності до підпункту 1.4 пункту 1 Положення управління (код ЄДРПОУ 03192980) є юридичною особою та неприбутковою установою, має самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Державної казначейської служби, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також може мати інші печатки, необхідні для ведення діловодства, власні бланки.

Так, згідно розділу 3 Положення, одним із завдань Управління є забезпечення реалізації державної політики з питань соціального захисту населення, підтримки сім’ї, попередження насильства в сім’ї, забезпечення рівності прав чоловіків та жінок, виконання програм і здійснення заходів у цій сфері та призначення та виплата соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, встановлених чинним законодавством України, призначення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово- комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов’язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов’язання.

Застосування такого заходу реагування є обов’язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов’язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об’єктивні перешкоди для невиконання зобов’язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об’єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Так, як було встановлено судом, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року по справі № 260/4166/21 вирішено «зобов’язати Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради нарахувати та виплатити Щур Юрію Анатолійовичу щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій у розмірі п’яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплачених коштів».

Враховуючи вказане, суд зауважує, що позивачем у листі за 15 лютого 2024 року, надісланому відповідачу, було зазначено, що Управлінням на підставі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року по справі № 260/4166/21, яке набрало законної сили 06 грудня 2021 року, Щур Юрію Анатолійовичу 13 січня 2022 року проведено перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік», з врахуванням раніше виплачених коштів. Згідно довідки Управління №112/0/74¬22 від 13 січня 2022 року розмір донарахованої Щур Ю.А. на виконання рішення суду, допомоги до 05 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій, становить 7354,00 грн.. Вищевказану довідку та лист №126/0/74-22 від 13 січня 2022 року було надіслано Управлінням на адресу Щур Ю.А. з повідомленням про вручення щодо добровільного виконання рішення суду в частині здійснення перерахунку та направлено довідку про розмір такого перерахунку.

Щодо виконання рішення суду в частині виплати суми перерахунку Щур Ю.А., Управління зазначило, що Виплата щорічної разової грошової допомоги до 05 травня здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Фінансування видатків на виплату допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України від 22.10.1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551) і Законом України від 23.03.2000 р. № 1584-ІІІ «Про жертви нацистських переслідувань», проводиться в межах коштів, передбачених законами про Державний бюджет України на відповідні роки за бюджетною програмою КПКВК 2501150 «Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною».

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №325 від 08.04.2021 року (далі - Постанова №325) «Деякі питання виплати у 2021 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» передбачено, що органи місцевого самоврядування лише перераховують ветеранам війни кошти, які їм розподілили Мінсоцполітики України та облдержадміністрації.

З метою врегулювання питань виплати у 2022 році коштів на виконання судових рішень постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 року № 538 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 року № 902 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду у 2021 році», якого затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду (далі- Порядок).

Так, згідно вищевказаного Порядку Управління щомісячно інформує Департамент соціального захисту Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації про потребу в бюджетних асигнуваннях для забезпечення грошових зобов’язань, які виникли на підставі рішень на користь стягувача за бюджетною програмою за КПКВК 2501290 «Забезпечення виконання рішень суду», в тому числі, і стосовно гр. Щур Юрія в частині виплати перерахованої грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі 7354,00 грн. та проводить лише виплату коштів за рахунок коштів державного бюджету згідно черговості, визначеної п. 7 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 902 від 26.08.2021 року.

Згідно пп.2 п.5 вказаного Порядку визначено, що Бюджетні кошти спрямовуються з дотриманням такої пріоритетності напрямів, зокрема: для забезпечення виконання грошових зобов'язань щодо виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань разової грошової допомоги до 5 травня у розмірах, визначених Законами України, боржниками у виконанні яких визначено регіональні органи соціального захисту населення, районні органи соціального захисту населення, центри з нарахування та здійснення соціальних виплат.

Відповідно до пункту 7 Порядку «черговість виконання рішень визначається боржником за датою їх надходження до боржника, в межах однієї дати - за датою набрання рішенням законної сили; якщо рішення, які виконуються за датою набрання ними законної сили, прийнято стосовно декількох позивачів,- за прізвищами в алфавітному порядку.

З 06 грудня 2021 року, а саме: з дати набрання законної сили рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 260/4166/21 за позовом Щур Ю.А. не здійснювалось перерахування належних для гр. Щур Ю.А. коштів грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік згідно рішення суду з Департаменту соціального захисту населення Закарпатської облдержадміністрації, яке відбувається відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду (далі -Порядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 902 від 26.08.2021 року (зі змінами, внесеними 17.05.2022р.).

Таким чином, рішення суду в частині виплати допомоги можливо буде виконати Управлінням в порядку черговості за наявності бюджетних асигнувань, при надходженні коштів із Державного бюджету України.

Вказані обставини істотно ускладнюють виконання рішення та, є поважними причинами неможливості його виконання в частині виплати допомоги Управлінням.

Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов’язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Взяття зобов’язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Згідно пунктів 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме: взяття зобов’язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України; здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України.

Зважаючи на те, що зазначеним Порядком визначено чіткий алгоритм дій (порядковість дій) з визначеними датами щодо виплати присудженої Стягувачу грошової допомоги до 5 травня, а також враховуючи той факт, що державні кошти Управлінню виділяють відповідно до вищевказаної Програми частинами, неможливо виконати рішення суду в частині виплати перерахованих коштів, у визначений постановою про відкриття виконавчого провадження строк, що не залежать від волі Боржника.

З вищевикладеного вбачається, що обставини, які повідомив позивач в своїй сукупності свідчать про реальну фінансову неможливість виконати судове рішення, оскільки невиплата в повному обсязі коштів за виконавчим документом зумовлена не недбалістю позивача чи неналежним виконанням своїх обов’язків, а відсутністю відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, що не може вважатися невиконанням такого рішення без поважних причин, оскільки виділення коштів на фінансування не залежить від волі окремого керівника Управління соціального захисту населення і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, немає правових підстав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 року по справі №360/3573/20.

На переконання суду, невиконання судового рішення Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради в частині виплати нарахованих стягувачу грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

З огляду на викладене, судом враховується, що, як було зазначено вище, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. При цьому визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об’єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

В силу пункту 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП №70937116 від 27 червня 2024 року про накладення штрафу в розмірі 5100 грн..

Відповідач у справі, як суб’єкт владних повноважень не виконав покладений на нього обов’язок щодо доведення правомірності прийнятого рішення.

За вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

У відповідності до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв’язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, та враховуючи усі наведені обставини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради підлягає задоволенню.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов’язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов’язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов’язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи, що позивачем є суб’єкт владних повноважень, позов задоволено повністю і позивачем не надано доказів понесення витрат, пов’язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 5, 19, 77, 243, 246, 287, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білинець В.О. про накладення штрафу від 27 червня 2024 року в розмірі 5100 грн. у виконавчому провадженні №70937116.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя

Д.В. Іванчулинець