Справа № 759/4427/24
Суддя: Петренко Н. О.
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4427/24

пр. № 2-а/759/79/24

19 липня 2024 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції у м. Києві (03048, м. Київ, вул. Ф.Ернста , 3), рядової Гармаш Ангеліни Василівни ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2024. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що постановою Серія ЕАН № 1533930 від 27.02.2024 року об 11.23.42 Інспектором УПП

роти батальйону УПП в місті Київ рядовою Гармаш А.В. Ю. накладено штраф у розмірі 340 грн., зазначено порушення згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач , керуючи автомобілем «HONDA Accord » д/н НОМЕР_1 , 27.02.2024 року стверджує, що жодного пункту ПДР не порушував та не здійснював забороненого руху. Йому не зрозуміло, що саме мав на увазі інспектор поліції у викладеній ним фабулі постанови, бо вважає, що під відповідальність згідно тексту його дії за ч.1 ст.122 КУпАП не підпадають. Крім того, інспектор поліції зупинив позивача та здійснив перевірку документів без жодних підстав, не виконав вимоги законодавства, щодо роз`яснення прав згідно ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Постанову складав без врахування зауважень, пояснень, докази, що підтверджують саме його провину інспектор поліції не пред`явив, що підтверджується п.7 спірної постанови, так як у вказаному пункті не зазначено технічні засоби та докази по справі. Наголошує, що позивача зупинив поліцейський чоловічої статі представившись капралом, а рядова Гармаш А.В. була відсутня при зупинці автомобіля , права не роз`яснювала, постанову не складала. Підсумовуючи зазначене, позивач зазначає, що належних доказів вчинення ним правопорушення не має.

Свої міркування інспектор обґрунтовує порушенням п.4.1 ПДР застосовується для заборони розворотів у розривах розділювальної смуги на ділянках доріг між перехрестями. При цьому знак встановлюється лише на розділювальній смузі. Дія знака 4.1 не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Знак не забороняє поворотів праворуч у двори та на інші прилеглі території, розташовані праворуч від дороги, території підприємств (для таких цілей можуть використовуватися відповідні заборонні знаки), але забороняє повороти ліворуч, зокрема для заїзду в двори, а також розворот.

Крім того, свої міркування інспектор обґрунтовує порушенням п.8.4 ПДР В заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. Оскаржувана постанова не містить посилань на перелічені ст. 251 КУпАП докази вчинення скаржником адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Крім того, просив стягнути судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., поштові витрати 200,00 грн., судовий збір - 2000,00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.03.2024р. позовну заяву - залишено без руху.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2024р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

Представник відповідача надала відзив на позовну заяву в якому вказала, що під час несення 27.02.2024р. об 11 год. 18 хв. Екіпажем управління патрульної поліції в складі Гармаш А.В. , Пархоменко І.І. було виявлено транспортний засіб «HONDA Accord » д/н НОМЕР_1 , який здійснив поворот праворуч, порушивши вимогу дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» по вул. Анни Ярославни (Фадєєва) в м. Києві. Після чого інспектором Пархоменко і.І. було подано сигнал про зупинку траспортному засобу на підставі ст. 35 ЗУ « Про Національну поліцію». Інспектором Шевчук І.О. підійшов до водія, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред `явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та п. 2.4 (а ) ПДР. Було роз`яснено , що він порушив ПДР та в його діях присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Інспектор діяв відповідно до Інструкції із застосуанням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018р. № 1026, таким чином проводився відеозапис розгляду справи на портативну боді камеру.

Вказує, що в екіпажі патрульної поліції, в даному випадку Рубін-803, знаходилося два інспектори ( Гармаш А.В. та Пархоменко І.І. ), планшетний пристрій, перед Заступанням відповідного місця дислокації реєструється на одну особу з екіпажу (на інспектора Гармаш А.В. ). Розгляд справи може бути проведений одним із інспекторів екіпажу, відповідно у винесеному рішенні, у вигляді електронної постанови, що відповідає вимогам Інструкції та ст. 283 КУпАП, зазначається прізвище інспектора, на кого такий пристрій зареєстрований. Також у п. 7 постанови зазначено номер портативної нарудної камери «473579».

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

27.02..2024р. інспектором УПП у м.Києві Гармаш А.В. було винесено постанову ЕАН № 1533930 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн./а.с.6/.

Відповідно до вищевказаної постанови ОСОБА_1 27.02.2024р. об 11 год. 18 хв в АДРЕСА_3 порушив вимоги дорожнього знаку 4.1. рух тільки прямо, здійснивши поворот праворуч/чим порушив п. 8.4 г ПДР - порушення вимог наказових знаків.

Зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративний штраф у розмірі 340, 00 грн.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.1ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до статті 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо ; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями).

За пунктом 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

У п.8.1, 8.2 ПДР України визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Пункт 8.4 ПДР України передбачає, що дорожні знаки(додаток 1) поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;

д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;

е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Знак 4.1 дозволяє рух лише прямо. Дія знака не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знака поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким він встановлений. Якщо знак встановлено на початку дороги або за перехрестям, його дія поширюється на ділянку дороги до найближчого перехрестя. Знак не забороняє поворот праворуч у двори та на інші прилеглі до дороги території.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За змістом ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу та оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після чого заслуховується особа, яка бере участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Позивач зазначає, що інспектором не надано будь-яких доказів скоєного правопорушення, у зв`язку з чим на його думку постанова у справі про адміністративне правопорушення є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови.

Відповідачем, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надано. Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить посилань на будь-які докази скоєння адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є не доведеним.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що ефективним та достатнім способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача у даній справі є скасування постанови ЕАН № 1533930 від 27.02.2024 року. та закриття провадження, а в задоволенні позовної вимоги про визнання неправомірними дій інспектора слід відмовити. У справах про оскарження постанов щодо притягнення до адміністративної відповідальності, суд не наділений правом визнавати дії суб`єкта владних повноважень неправомірними.

Крім того, слід вказати, що постанова винесена поліцейською 2 взводу 5 рота 1 батальйон полк 1 УПП в м. Києві Гармаш А.В . В той же час, як вбачається з листа заступника начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення за обліками управління патрульної поліції у м. Києві ДПП значиться, що 27.02.2024р. нагурдна камера № 473579 отримувалась капралом поліції Пархоменкоом І.І .

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 , підлягає частковому задоволенню.

Також, позивач просив стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Приписами частини 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

01.03.2023р. між адвокатом Лисканич Д.В. та ОСОБА_1 було укладено договір № 1 про надання правової (адвокатської) допомоги.

Відповідно п. 4.1 договору адвокат надає свої послуги на платній основі сума винагороди визначена у актах виконаних робі. Сторони визначили, що розмір оплати визначається у відповідності до витраченого часу в годинах. Також сторони взяли за відправну точку розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2024р. - 7100,00 грн. Таким чином вартість 1 години дорівнює 2 840,00 грн. , яка розрахована від мінімальної заробітної плати із коефіцієнтом 40 % .

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правову допомогу, оскільки не надано доказів понесених витрат саме на 10 000, 00 грн.

Згідно з вимогами ч.1 ст.139 КАС України, з відповідача - Департаменту патрульної поліції, який є суб`єктом владних повноважень на користь позивача необхідно стягнути понесені документально підтверджені витрати на оплату судового збору у сумі 484,48 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 122 , 251, 265, 283 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 242-246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 1533930 від 27.02.2024 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 484, 48 грн. (чотириста вісімдесят чотири грн. 48 коп.).

В іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.О. Петренко