Справа № 640/10501/22
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії МВС України щодо відмови ОСОБА_1 , викладеної в листі від 21.06.2022 №16006/49-2022, в оформленні подання про призначення пенсії за вислугу років та направлення документів до органів Пенсійного фонду України;

- зобов`язати уповноважену особу МВС України підгодувати та направити до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві подання та відповідні документи для призначення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням вислуги років у кількості 25 років 01 місяць 05 днів за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12, статті 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та підпункту "в" пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії вислуги років ОСОБА_1 у пільговому обчисленні.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови ОСОБА_1 , яка викладена в листі від 21.06.2022 №16006/49-2022, в оформленні подання про призначення пенсії за вислугу років та направленні документів до відповідного органу Пенсійного Фонду України.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України оформити та направити всі необхідні документи і подання про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , з урахуванням календарної вислуги років 25 років 01 місяць 05 днів, до відповідного органу Пенсійного фонду України, що призначає пенсії.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що на день звільнення зі служби (19.03.2015) вислуга ОСОБА_1 в календарному обчисленні складала 19 рік 07 місяць 05 днів замість необхідних 22 календарних роки і більше, тому позивач немає права на пенсію за вислугу років відповідно до Закону, що свідчить про правомірність відмови МВС України у підготовці та направленні до територіального органу Пенсійного фонду України подання та всіх необхідних документів про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону. Відповідач зазначає, що його дії узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.05.2022 у справі № 640/25383/19 та постанові від 26.10.2022 у справі № 420/3267/19.

На переконання відповідача, законодавець розмежовує такі поняття як «вислуга років» та «календарна вислуга років». При цьому до вислуги років є можливим зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні і цей стаж теж враховується при призначенні пенсії (що впливає на розмір пенсії). Для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному Законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні не передбачено. Календарна вислуга років не залежить від пільгового обчислення стажу і враховується окрім випадків отримання права на призначення пенсії для отримання права на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні (стаття 9). Саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії. Позивач такої вислуги у мінімально - визначеному законодавством розмірі не має, а тому права на призначення пенсії за вислугу років не здобув.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Позивач в обґрунтування своїх доводів зазначає, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить. Тому, висновки МВС України про відсутність у позивача права на пенсію за вислугу років відповідно до абзацу шостого пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ та Порядку №393 є необґрунтованими.

Після надходження матеріалів справи до суду, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно з довідкою від 28.03.2018 № ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взято на облік як внутрішньо переміщену особу.

До позову додано заяву позивача від 04.11.2022, адресовану начальнику відділу із соціально-гуманітарних питань Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області" про оформлення необхідних документів для передачі уповноваженому підрозділу Міністерства внутрішніх справ України (Департаменту з персоналу) для призначення пенсії за вислугу років з наступним направленням документів до органу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області.

У заяві від 10.02.2022 (вх. №Д-191 від 10.02.2022) представник ОСОБА_1 просив у начальника відділу із соціально-гуманітарних питань ДУ "ТМО МВС України по Київській області" сприяти у витребуванні додаткових документів.

Листом від 14.02.2022 №33/30-208 ДУ "ТМО МВС України по Київській області" витребувано в Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області необхідні документи: витяги з наказів про звільнення зі служби із зазначенням вислуги років; копію послужного списку; розрахунок вислуги років; грошовий атестат; довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення.

У листі (вх. №Г-320 від 03.06.2022) позивач вимагав у ДУ "ТМО МВС України по Київській області" направити подані з заявою від 10.02.2022 та самостійно зібрані Державною установою документи до уповноваженого підрозділу МВС України для складання подання про призначення пенсії та направлення необхідного пакету документів до уповноваженого органу Пенсійного фонду України.

Листом від 07.06.2022 №33/30-307 ДУ "ТМО МВС України по Київській області" повідомило представника позивача про відсутність повного пакету документів через неотримання запитуваних документів від Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області. Адвокату роз`яснено, що ДУ "ТМО МВС України по Київській області" не є уповноваженим структурним підрозділом для підготовки і подання документів для призначення пенсії, оскільки відповідно до повноважень здійснює приймання документів для направлення їх до уповноваженого органу, який і звертається з поданням до органів Пенсійного фонду України. Також представника повідомлено, що для осіб звільнених зі служби в період з 01.10.2014 по 30.09.2015 пенсія призначається незалежно від їх віку за умови, що на день звільнення вони мають вислугу 22 календарних роки і більше, водночас відповідно до витягу з наказу про звільнення ОСОБА_1 від 22.11.2021 №10 о/с календарна вислуга позивача складає 19 років 07 місяців 00 днів.

Листом ДУ "ТМО МВС України по Київській області" від 10.06.2022 №33/30-313 направлено Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України надані ОСОБА_1 заяву та документи для розгляду питання про право позивача для призначення пенсії за вислугу років: заява від 10.02.2022; копія листа від 14.02.2022 №33/30-208; копія листа ОСОБА_1 ; оригінал довідки Ліквідаційної комісії від 19.11.2021 №6/2-217 ЛК; витяг з наказу від 22.11.2021 №10 о/с; копія послужного списку; довідка про періоди служби; копія трудової книжки; копія свідоцтва про одруження; копія свідоцтва про народження; копія паспорту; копія довідки надання ідентифікаційного коду; довідка від 28.03.2018 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; копія листа від 07.06.2022 №33/30-307.

Листом Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України від 10.06.2022 №33/30-313 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність у нього права на пенсію, оскільки календарна вислуга років на момент звільнення зі служби (19.03.2015) склала 19 років 07 місяців 05 днів, однак відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у період з 01.10.2014 по 30.09.2015 пенсія за вислугу років призначається незалежно від віку за умови, що на день звільнення вони мають вислугу 22 календарних роки і більше.

Згідно з довідкою Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області від 19.11.2021 №6/2-217 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 14.08.1995 по 19.03.2015, вислуга років складає: у календарному обчисленні - 19 років 07 місяців 05 днів; у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 05 років 06 місяців 00 днів.

До позову додано витяг з наказу ГУМВС України у Луганській області від 22.11.2021 №10 о/с, згідно з яким на часткову зміну наказу ГУМВС України у Луганській області від 19.03.2015 №96 о/с підполковника міліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору державної служби боротьби з економічною злочинністю Жовтневого районного відділу Луганського міського управління ГУМВС України у Луганській області звільнено з органів внутрішніх справ у запас з 19.05.2015, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні - 19 років 07 місяців 05 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 05 років 06 місяців 00 днів.

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 , викладеної в листі від 21.06.2022 №16006/49-2022, в оформленні подання про призначення пенсії за вислугу років та направлення документів до органів Пенсійного фонду України, протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що відповідач протиправно відмовив позивачу в оформленні документів для призначення пенсії за вислугу років та направити їх до відповідного органу Пенсійного фонду України, оскільки для призначення пенсії позивачу, звільненого в період з 01.10.2014 по 30.09.2015, необхідно було мати вислугу 22 календарних роки і більше, тоді як вислуга років позивача, з урахуванням пільгового обчислення відповідно до Порядку №393, становить 25 років 01 місяць 05 днів (19 років 07 місяців 05 днів - календарна, 05 років 06 місяців 00 днів - пільгова).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з частиною першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2262-ХІІ особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

За змістом наведеної норми, єдиною й обов`язковою умовою призначення пенсії за вислугу років є наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги), що забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Подібний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 19.10.2023 у справі №520/12639/2020.

Згідно з абзацом шостим пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2014 по 30.09.2015 і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.

Абзацом шостим пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ (у редакції чинній на час звернення позивача з заявою від 04.02.2022 до ДУ "ТМО МВС України по Київській області" про оформлення документів та на час судового розгляду) пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 01.10.2014 по 30.09.2015 і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.

Судом першої інстанції встановив те, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ України (ГУМВС України у Луганській області), де він проходив службу в званні підполковника міліції.

Щодо дати звільнення, то суд першої інстанції достовірно встановив, що у довідці Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області від 19.11.2021 №6/2-217 ОСОБА_1 проходив службу з 14.08.1995 по 19.03.2015, водночас наказом ГУМВС України у Луганській області від 22.11.2021 №10 о/с частково змінено наказ ГУМВС України у Луганській області від 19.03.2015 №96 о/с, зокрема зазначено про звільнення ОСОБА_1 з. 19.05.2015.

Отже, в обох згаданих письмових доказах вислуга років позивача вказана однакова, тому у розглядуваному спорі відмінність щодо дати звільнення позивача (19.03.2015 чи 19.05.2015) немає визначального значення, оскільки позивача звільнено в період з 01.10.2014 по 30.09.2015, що визначено абзацом шостим пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Частиною четвертою статті 17 Закону №2262-ХІІ передбачено, що при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 затверджено "Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (Порядок №393), яким установлювалась можливість зарахування пільгового стажу для призначення пенсій за вислугу років за Законом №2262-ХІІ.

У довідці Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області від 19.11.2021 №6/2-217 зазначено про можливість зарахування у пільговому обчисленні періоду служби позивача на посадах дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів у період з 25.07.2000 по 15.12.2000 та періоду служби на посадах оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого та старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС України у Луганській області з 15.12.2000 по 26.07.2011.

Зазначена вислуга зарахована позивачу на пільгових умовах - один місяць служби за півтора місяця відповідно до Порядку №393, а також на підставі "Переліку посад дільничних, старших дільничних інспекторів міліції та працівників підрозділів з керівництва дільничними інспекторами міліції (крім центрального апарату Міністерства внутрішніх справ), час проходження служби на яких зараховується до вислуги років для призначення пенсій на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця", затвердженого наказом МВС України 29.05.2008 №250, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.06.2008 за №558/15249 та "Переліку посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця", затвердженого наказом МВС України від 20.07.2006 №722, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.07.2006 за №896/12770.

Відповідачем право на зарахування вказаної вислуги років у відповідний період до пільгового стажу, який становить 05 років 06 місяців 00 днів, не заперечується.

Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в постанові від 03.03.2021 справа №805/3923/18-а відступив від попередніх правових висновків Верховного Суду, з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-ХІІ у частині призначення пенсії за вислугу років, дійшовши висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-ХІІ. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Порядком №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Надаючи тлумачення наведеному нормативному регулювання з урахуванням загаданого правового висновку в справі №805/3923/18-а, Верховний Суд у постанові від 19.10.2023 справа №520/12639/2020 зазначив, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18. У цій справі Верховний Суд також зазначив: в цілях Закону №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів); для призначення пенсій за вислугу років за Законом №2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Колегія суддів враховує правові висновки, наведені у постанові Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а та у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 та вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання протиправним оскарженого рішення відповідача щодо відмови позивачу в оформленні подання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII та направлення документів до органів Пенсійного фонду України.

Судом першої інстанції встановлено наявність у позивача такої вислуги років: в календарному обчисленні - 19 років 07 місяців 05 днів; у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 05 років 06 місяців 00 днів, про що свідчить довідка Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області від 19.11.2021 №6/2-217 та витяг з наказу ГУМВС України у Луганській області від 22.11.2021 №10 о/с.

Отже, оскільки для призначення пенсії позивачу, звільненого в період з 01.10.2014 по 30.09.2015, необхідно було мати вислугу 22 календарних роки і більше, тоді як вислуга років позивача, з урахуванням пільгового обчислення відповідно до Порядку №393, становить 25 років 01 місяць 05 днів (19 років 07 місяців 05 днів - календарна, 05 років 06 місяців 00 днів - пільгова), то висновки МВС України про відсутність у позивача права на пенсію за вислугу років відповідно до абзацу шостого пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ та Порядку №393 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) є необґрунтованим.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 25.05.2022 у справі № 480/4643/20 від10 червня 2024 року у справі № 260/4588/23.

З огляду на викладене, колегія суддів не враховує доводи представника відповідача про релевантність правових висновків Верховного Суду, наведених у постановах у постановах від 22.08.2019 справа №295/7220/16, від 27.03.2018 №295/6301/17, від 19.09.2018 справа №725/1959/17, від 22.11.2018 справа №161/4876/17, від 22.01.2019 справа №295/10742/16-а, від 27.02.2019 справа №295/6454/17, від 10.07.2019 справа №299/509/15-а, від 25.07.2019 справа №806/1402/16, оскільки у розглядуваній справі судом застосовано останні правові позиції, висловлені Верховним Судом у подібних спірних відносинах.

При цьому судом першої інстанції правильно зазначено, що Порядок №393 до позивача застосовується в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин (звільнення позивача зі служби в період з 01.10.2014 по 30.09.2015, звернення позивача з заявою про призначення пенсії 10.02.2022, звернення представника позивача із заявою від 10.02.2022 про витребування необхідних документів) та до внесення до Порядку №393 змін постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393" (набрала чинності 19.02.2022), якою змінено правове регулювання щодо порядку обчислення вислуги років.

Відповідний правовий висновок наведено в постанові Верховного Суду від 29 липня 2024 року у справі № 480/4196/23, за яким календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення має засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 р. - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма