Справа № 751/945/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/945/24 Суддя (судді) першої інстанції: Деркача О.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Штульман І.В.

суддів: Маринчак Н.Є.,

Черпака Ю.К.,

при секретарі судового засідання Верес П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 квітня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу №3 роти №1 Управління патрульної поліції в Чернігівській області Державної патрульної поліції Короткого Сергія Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Великородна Марина Олегівна звернулася в Новозаводський районний суд міста Чернігова з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції (далі - ДПП), інспектора взводу №3 роти №1 Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП Короткого Сергія Олександровича про: визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА №1269062 від 18 січня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 20400 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення; закриття провадження по справі про зазначене адміністративне правопорушення.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 квітня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1269062 від 18 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що постанова Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, станом на день притягнення позивача 18 січня 2024 року до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не набрала законної сили, оскільки, позивач не знав про її існування, бо в зв`язку з військовою агресією та введенням на території України воєнного стану з 28 лютого 2022 року проходить військову службу. 22 лютого 2024 року представником позивача було оскаржено постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 березня 2023 року до Чернігівського апеляційного суду. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 29 березня 2024 року поновлено строк на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу представника позивача задоволено, скасовано постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито провадження у справі щодо позивача, на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю в його діях складу правопорушення. А це, на думку Новозаводського районного суду міста Чернігова, виключає в діях ОСОБА_1 об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо події, яка мала місце о 22 год 18 хв 18 січня 2024 року - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Разом з тим, суд першої інстанції виключив і протиправність дій з боку відповідачів, оскільки ті не були і не могли бути обізнані про поновлення апеляційною інстанцією строку на апеляційне оскарження спірної постанови та її оскарження і скасування в майбутньому. При цьому, суд першої інстанції критично поставився до доводів відповідачів щодо наявності нескасованої постанови Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08 березня 2023 року у справі №751/680/23, залишеної без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 12 березня 2024 року, оскільки станом на час виниклої події вона, на його думку, не набрала законної сили, так і не входила в опис встановлених обставин вказаної події.

Не погодившись з рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 квітня 2024 року, представник Департаменту патрульної поліції (надалі - апелянт), подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Апелянт вважає, що оспорювана постанова серії ЕНА №1269062 винесена в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Позивач заперечує проти апеляційної скарги у повному обсязі, з підстав зазначених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Судове засідання призначене на 30 липня 2024 року знято з розгляду, у зв`язку з перебуванням членів колегії Шостого апеляційного адміністративного суду на лікарняному.

Відповідно до частини п`ятої статті 286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк - 15 (п`ятнадцять днів) до 07 серпня 2024 року.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 квітня 2024 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції підлягає задоволенню, мотивуючи це слідуючим.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII) відповідно до якої поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Частиною п`ятою статті 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

За порушення вказаного порядку особи несуть відповідальність передбачену законодавством.

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань, у визначених законом випадках, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачені частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункту 2 розділу II Інструкції).

За змістом частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі - Закон №3353-XII) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 10 Інструкції передбачено, що під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Інспектором взводу №3 роти №1 Управління патрульної поліції в Чернігівській області Державної патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Коротким Сергієм Олександровичем , під час патрулювання екіпажем патрульної поліції, на виконання своїх посадових обов`язків, 18 січня 2024 року о 22 год 18 хв, в місті Чернігів по вулиці Шевченка, 210, зупинено автомобіль марки "DAEWOO LANOS", державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по дорозі без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, що є порушенням пункту 19.1 (а) Правил дорожнього руху, водій якого ОСОБА_1 керував ним, будучи двічі: 08 та 13 березня 2023 року, постановами районних судів міста Чернігова, позбавленим права керування транспортними засобами строком на один рік за керування із явними ознаками наркотичного сп`яніння. В той же день, - 18 січня 2024 року о 23 год 30 хв старшим лейтенантом поліції Коротким Сергієм Олександровичем прийнято оспорювану постанову серії ЕНА №1269062 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та накладено на позивача ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20400 гривень.

Згідно частин першої та другої статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У силу вимог частини першої статті 35 Закону №580-VIII поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути.

Пунктом 2 частини другої статті 32 Закону №580-VIII визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

За змістом пункту 2.1 Правил дорожнього руху вбачається, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Аналогічні положення закріплені і в статті 16 Закону №3353-XII, за змістом якої водій зобов`язаний мати, зокрема, при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи №751/945/24:

-постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08 березня 2023 року у справі №751/680/23 (провадження №3/751/662/23) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а.с.29-30). Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, проводився судом першої інстанції 08 березня 2023 року без участі позивача, що підтверджується мотивувальною частиною вказаної постанови. Як вбачається з копії поштового конверту, такий повернуто без вручення позивачу, з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.28). Постановою Чернігівського апеляційного суду від 12 березня 2024 року постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08 березня 2023 року у справі №751/680/23 залишено без змін (а.с.89-93);

-постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 березня 2023 року у справі №750/1992/23 (провадження №3/750/806/23) ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а.с.29-30). Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, проводився судом першої інстанції 13 березня 2023 року без участі позивача, що підтверджується мотивувальною частиною вказаної постанови. Як вбачається з копії поштового конверту, такий повернуто без вручення позивачу, з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.31). Постановою Чернігівського апеляційного суду від 29 березня 2024 року, на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасовано постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі щодо позивача закрито, за відсутністю в його діях складу правопорушення (а.с.86-88);

18 січня 2024 року о 23 год 30 хв інспектором взводу №3 роти №1 Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП старшим лейтенантом поліції Коротким С.О. винесено постанову серії ЕНА №1269062 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і стосовно позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді 20400 гривень штрафу (а.с.10).

Підставою для винесення оспорюваної постанови стало те, що ОСОБА_1 18 січня 2024 року о 22 год 18 хв, в місті Чернігів по вулиці Шевченка, 210, керував транспортним засобом марки "DAEWOO LANOS", державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 березня 2023 року права керування транспортними засобами строком на один рік, чим порушив вимоги підпункту "а" пункту 2.1 Правил дорожнього руху - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Судом першої інстанції встановлено, що неправильно зазначений інспектором в оспорюваній постанові ЕНА №1269062 рік винесення постанови Деснянським районним судом міста Чернігова « 13 березня 2024 р.», замість дійсного « 13 березня 2023 р.», є технічною помилкою, яка не впливає на суть зазначеного правопорушення, оскільки даний факт спростовується наданим відповідачем відеозаписом, з якого видно, що при розгляді справи, інспектор посилається саме на постанову від 13 березня 2023 року. Вказана описка була виправлена відповідачем у законний спосіб.

18 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 , окрім оспорюваної постанови серія ЕНА №1269062, були винесені: постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №052913 від 18 січня 2024 року за правопорушення, передбачені частиною другою статті 122, частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, об`єднані згідно частини другої статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням на позивача стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень та протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення серії ААД №707973 від 19 січня 2024 року.

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 06 березня 2024 року, за результатами розгляду згаданого протоколу серії ААД №707973 від 19 січня 2024 року та матеріалів до нього (справа №750/847/24, провадження №3/750/664/24 (а.с.78-79)) ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки до цього він вже двічі на протязі останнього року, а саме: 08 та 13 березня 2023 року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортним засобом із явними ознаками наркотичного сп`яніння, на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції 22 квітня 2024 року відмітив зазначення відповідачем в оспорюваній постанові серії ЕНА №1269062 від 18 січня 2024 року підстави її винесення,- наявність вищезазначеної постанови Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 березня 2023 року по справі №750/1992/23, якою позивача було позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Суд першої інстанції врахував відсутність доказів, які підтверджують факт отримання позивачем копії постанови Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 березня 2023 року. Крім того, суд першої інстанції постановляючи оскаржуване рішення врахував, що 22 лютого 2024 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Великородною М.М. до Чернігівського апеляційного суду подано апеляційну скаргу на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 березня 2023 року по справі №750/1992/23. За результатами розгляду апеляційної скарги Чернігівським апеляційним судом 29 березня 2024 року винесено постанову (а.с.86-88), якою майже через рік поновлено строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 13 березня 2023 року й скасовано останню із закриттям провадження у справі №750/1992/23.

З довідки №490 від 09 червня 2023 року, виданої начальником штабу військової частини НОМЕР_2 , вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 28 лютого 2022 року є солдатом стрільцем вказаної військової частини (а.с.9).

Під час апеляційного розгляду колегією суддів Шостого апеляційного адміністративного суду досліджено безперервний годинний запис (а.с.25, 33) з відеореєстратора відповідача №470656 за 18 січня 2024 року з 22 год 20 хв. За результатами перегляду зазначеного відео встановлено, що після зупинки автомобіля марки "DAEWOO LANOS", державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував у військовій формі позивач з нагрудним написом «ОСОБА_1», який відмовився надати працівникам поліції будь-які документи, що посвідчують його особу. О 22 год 30 хв позивач заявив, що він таки має водійське посвідчення, однак не пред`явить його поліцейським. О 22 год 28 хв працівники поліції викликали на місце події працівників ВСП (військової служби правопорядку) для встановлення особи, що перебувала у військовій формі за кермом згаданого автомобіля, які також не змогли переконати позивача надати поліцейським документи, що посвідчують особу зупиненого військового, який керував автомобілем марки "DAEWOO LANOS", державний номерний знак НОМЕР_1 . О 22 год 44 один із поліцейських автопатруля, перевіривши поліцейську базу даних стосовно ОСОБА_1, пригадав, що він зимою 2023 року складав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - керування автомобілем в стані наркотичного сп`яніння, і ОСОБА_1 оскаржував його дії поліцейському керівництву. До винесення 18 січня 2024 року о 23 год 30 хв оспорюваної постанови серії ЕНА №1269062 поліцейські однозначно встановили, що позивача ОСОБА_1 двічі протягом року постановами Новозаводського районного суду міста Чернігова та Деснянського районного суду міста Чернігова від 08 березня 2023 року і від 13 березня 2023 року, відповідно, було позбавлено права керування транспортними засобами на строк один рік, кожною, що відображено на відеозаписі о 22 год 55 хв, 23 год 07 хв, 23 год 10 хв. Однак в оспорюваній постанові серії ЕНА №1269062 поліцейські вирішили зазначити більш пізню постанову суду - за 13 березня 2023 року. Позивач ОСОБА_1 заперечував поліцейським про своє притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами в стані наркотичного сп`яніння.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 30 серпня 2022 року по справі №640/16613/21, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами, що кореспондується із приписами статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України.

У своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан судового провадження.

Також у своєму рішенні ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, Позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. рішення ЄСПЛ у справі Каракуця проти України).

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що позивач, усвідомлюючи факт складання 20 січня 2023 року та 08 лютого 2023 року відносно нього, за керування транспортними засобами в стані наркотичного сп`яніння, протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мав цікавитись ходом розгляду справ та результатами їхнього розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції 22 квітня 2024 року належним чином не надав оцінку наявності в матеріалах даної адміністративної справи №751/945/24 постанови Чернігівського апеляційного суду від 12 березня 2024 року (а.с.89-93), якою залишено без змін постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08 березня 2023 року у справі №751/680/23 (провадження №3/751/662/23), якою позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а.с.29-30). Постановляючи 22 квітня 2024 року оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції належним чином не врахував постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 06 березня 2024 року, що вступила в законну силу, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки до цього він вже двічі на протязі останнього року, а саме: 08 та 13 березня 2023 року піддавався адміністративному стягненню за вчинення правопорушень, передбачених частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - керування транспортним засобом із явними ознаками наркотичного сп`яніння з накладенням на позивача стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14 березня 2018 року по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14 лютого 2018 року по справі№536/583/17).

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішення суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні до суб`єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 291 Кодексу України про адміністративне правопорушення, постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанова судді суду першої інстанції у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає (стаття 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

Обов`язковість постанови у справі про адміністративне правопорушення регламентована статтею 298 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Порядок виконання постанов у справах про адміністративне правопорушення про позбавлення спеціального права визначений Главою 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно частини першої статті 317 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права (статей 317-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Тимчасове вилучення посвідчення водія є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, що встановлено статтею 265-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке застосовується поліцейським у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення.

З довідки інспектора ВАП УПП в Чернігівській області (а.с.32) вбачається, що 19 січня 2024 року у ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_3 .

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що статтею 317-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено момент, з якого особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом в незалежності від того чи було особі відомо позивачу про позбавлення його права керування транспортними засобами чи ні, тобто в незалежності від наявності у нього умислу на керування транспортним засобом за відсутності такого права, така особа притягується до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За частиною другою статті 317-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. В силу положень статті 298 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, окремі недоліки оформлення відповідачем оспорюваної постанови в частині посилань при її прийнятті лише на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 березня 2023 року (справа №750/1992/23) без посилання при цьому ще й на вищезазначену постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08 березня 2023 року (справа №751/680/23), якими позивача в березні 2023 року двічі позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік, кожною окремо, на думку колегії Шостого апеляційного адміністративного суду, не можуть розглядатись як підстава для її скасування, оскільки зі змісту постанови серії АНА №1269062 від 18 січня 2024 року вбачається суть правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, а також наявні всі обов`язкові відомості вчиненого правопорушення, передбачені статтею 283 згаданого Кодексу.

З`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, скасовуючи рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 квітня 2024 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що 18 січня 2024 року о 23 год 30 хв, постановляючи оспорювану постанову серії ЕНА №1269062 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 20400 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідач діяв у межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною першою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам у справі, допущені судом першої інстанції порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 квітня 2024 року підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 229, 272, 286, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 квітня 2024 року - скасувати та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: Н.Є. Маринчак

Ю.К. Черпак