Справа № 2340/5043/18
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2024-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 серпня 2024 року Справа № 2340/5043/18
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним і скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Черкаського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства оборони України (далі - відповідач) з позовними вимогами:

- визнати протиправним рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 122 від 07.12.2018 в частині, якою позивачеві було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням ІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок травми (контузії), захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням ІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок травми (контузії), захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (із захистом Батьківщини) відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 у справі № 2340/5043/18 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 122 від 07.12.2018 в частині, якою ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням ІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок травми (контузії), захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013. Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням ІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок травми (контузії), захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (із захистом Батьківщини) відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2021 у справі № 2340/5043/18 апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року залишено без змін.

20.12.2021 вх. № 51740/21 від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі № 2340/5043/18.

Водночас, ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10.08.2021 у справі № 2340/5043/18 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2021 у справі № 2340/5043/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Тобто, на момент подачі позивачем заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі № 2340/5043/18, дана адміністративна справа перебувала у Верховному суді, а тому суд був позбавлений можливості здійснити її розгляд.

В подальшому, постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі № 2340/5043/18 касаційну скаргу Міністерства оборони України задоволено. Скасовано рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2021 у справі № 2340/5043/18 і ухвалено нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

Судом враховано, що відповідно до статтей 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічна норма закріплена в ст. 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи, що забезпечується через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України Про виконавче провадження.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, на підставі аналізу статей 3, 8, частин 1 та 2 статті 55, частин 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статями 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення:

1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду;

2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частин 1 та 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Тобто, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Аналогічна правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові у справі № 235/7638/16-а від 31.07.2018 та ухвалах від 10.12.2018 у справі № 807/2358/15 та від 17.10.2019 у справі № 826/12592/14.

Як зазначено вище, постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі № 2340/5043/18 касаційну скаргу Міністерства оборони України задоволено. Скасовано рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2021 у справі № 2340/5043/18 і ухвалено нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Отже, рішення у даній справі винесено на користь суб`єкта владних повноважень, а тому відсутні підстави для зобов`язання Міністерства оборони України подати звіт щодо виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 від 20.12.2021 вх. № 51740/21 та встановлення судового контролю у порядку ст. 382 КАС України.

Керуючись статтями 132-142, 252, 241-246, 255, 295, 382 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 в адміністративній справі № 2340/5043/18 - відмовити повністю.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з моменту її складення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ