Справа № 137/1003/24
Суддя: Верещинська Я. С.
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 137/1003/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 р.

Літинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Верещинської Я.С.,

за участю секретаря судового засідання Хижук Л.І.,

сторін у справі: представника позивача Аврамченка В.В.,

представника відповідача Бахур В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Літин в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття справи про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позиція позивача

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом про скасування постанови серії АА №00020365 від 11.06.2024 та закриття провадження у справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що в постанові зазначено, що 02.06.2024 року о 12год 39хв, за адресою М-22, км 74+810, Полтавська обл. зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.440, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП. Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500.00грн. Зазначає, що відповідач неправомірно застосував до ОСОБА_1 норму матеріального права, яка передбачає відповідальність встановлену частиною 2 статті 132-1 КУпАП, з огляду на допущені помилки в розрахунках ваги та не врахуванні особливості вантажу. Згідно з постановою встановлено навантаження на одинарну вісь транспортного засобу 12138кг, перевищено на 5.548% (0.0638тонн) при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5тон. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. Отже, якщо взяти вагу зафіксовану в постанові 12138кг - 2% = 11895,24кг та враховувати, що штраф 8500грн нараховується від 5% до 10% згідно з ч.2 ст.132-1 КУпАП, відповідно якщо менше 5% штраф не нараховується то 11895,24 - 5% = 11300,478кг, що є допустимим навантаженням на одинарну вісь транспортного засобу відповідно до пункту 22.5 ПДР України. Крім того, порушення зафіксоване в автоматичному режимі позбавляє права перерозподілити сипучий вантаж під час зважування та встановити працівникам Укртрансбезпеки особливостей вантажу, оскільки перевозився соняшник, який є сипучим продуктом. Відповідно, зважаючи на стан доріг, під час руху автомобіля даний вантаж може переміщуватися по всім осям транспортного засобу. Відповідно, кожне зважування буде відрізнятись від попереднього. Саме тому проведення зважування у русі, шляхом поосьового заїзду вантажівки на платформу ваг, без дотримання необхідного часу для врівноваження сипучого вантажу, не може дати однозначних та достовірних результатів зважування. Такий спосіб зважування не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг. Тоді як сипучий вантаж, в силу своїх властивостей, легко переміщується з однієї осі на іншу вісь під дією мінімального руху чи мінімального зміщення кута нахилу. При цьому зазначає, що єдиною Методикою виконання вимірювань поосьових навантажень у русі в Україні є лише Методика, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України. Дана Методика затверджена заступником голови Укравтодору, атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію №02-84-08. Разом із тим, вказана Методика не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі. Відсутність затвердженої офіційно Методики зважування сипучих і рідких вантажів свідчить про відсутність законного механізму зважування транспортних засобів з відповідним сипучим видом вантажу. Як наслідок, це підтверджує неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів при зважуванні такого сипучого вантажу. Враховуючи відсутність на час проведення габаритно-вагового контролю відповідної Методики зважування щодо рідких та сипучих вантажів, можна зробити висновок про відсутність правових підстав для проведення зважування та застосування адміністративно-господарського штрафу за перевищення вагових параметрів. Таким чином, Укртрансбезпека не має правових підстав для зважування сипучих та рідких вантажів, допоки відповідне міністерство не розробить Методику зважування таких вантажів.

Позиція відповідача

Від представника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Свій відзив представник відповідача мотивує тим, що правопорушення позивача зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 7, WAGA-WIM 35. Зав. №1- прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі, автомобільна дорога М-22, км 74+810, Полтавська область, яким здійснювалась фіксація правопорушення в автоматичному режимі, є справним та придатним де експлуатації, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №04/4380 від 07.11.2023 чинне до 07.11.2024, сертифікат перевірки типу UA TR. 113-0619-21 (підсистема вагового контролю) №1471 від 07.11.2023 чинні до 07.11.2024 сертифікат перевірки типу UA TR. 113-0695-21 (підсистема габаритного контролю), №1470, від 07.11.2023 чині до 07.11.2024, сертифікат перевірки типу UA TR. 113-0694-21 (підсистема ідентифікації транспортних засобів) щодо технічного засобу. Зазначає, що дії відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення були правомірними. Оскаржуваною постановою серії АА №00020365 від 11.06.2024 встановлено перевищення навантаження загальної маси транспортного засобу MAN TGX 18.440 державний номерний знак НОМЕР_1 на 5,548% (0, 638тонн), при дозволеній максимальній фактичній масі 11,5 т. Зазначені фактично зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей - 5шт; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2:3610мм, 2-3:5920мм, 3-4:1310мм, 4-5:1310мм; навантаження на вісь 1-7400кг, 2-14450кг, 3-7550кг, 4-7750кг, 5-7400кг; загальна маса - 44550кг; висота - 3,838м, ширина - 2,523м, довжина - 15,162м. Для правильного розуміння здійснених розрахунків перевищення габаритно-вагових норм у постанові зазначається формула розрахунку: % перевищення = ((Хфакт. - Хнорм. - похибка пристрою)/ Хнорм.)* 100%, де Хфакт. - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Хнорм. - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР; Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134- 1:2010, помножена на Хфакт. (при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр). Регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги відповідно до ДСТУ OIML R 1341:2010 становить: для параметру довжини ТЗ - 600мм, для параметру ширини ТЗ - 100мм, для параметру висоти ТЗ-60мм, для параметру загальної маси ТЗ - 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ - 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на oсі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі. Відповідно до постанови серії АА №00020365 від 11.06.2024, Хфакт. транспортного засобу позивача - 14,450кг, Хнорм. щодо даного транспортного засобу - 11,500т, а регламентовано допустима похибка пристрою -16%. З огляду на вказані дані, перевищення навантаження на одинарну вісь транспортного засобу у даному випадку становило 5,548% (0,638т). Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так: ((14450 - 11500 - 16% *14450) / 11500) * 100 = 5,548 % (0,638 т). А тому посилання позивача на власні обрахунки є такими, що не відповідають дійсності.

Щодо зважування сипучого вантажу та посилання позивача, що зважування такого вантажу повинно відбуватись з врахуванням особливостей вантажу, вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що в контексті п.22.5 ПДР перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу (у даній справі - соняшник), зобов`язаний обрати вагу яка водночас не перевищуватиме навантаження на осі. Зазначає, що вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення. Разом з тим, пунктом 22.5 ПДР не визначено особливостей при встановлені вагових обмежень для навантаження на вісь транспортного засобу, в залежності від виду вантажу (сипучий, неподільний тощо). Відповідно до пункту 12.5 Глави 12 Правил №363 для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху. Пунктом 8.20 Глави 8 №363 визначено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню. Наведеними вище нормативними актами не передбачається можливості звільнення перевізника від відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення вантажу у вантажному відсіку автомобіля.

Рух справи в суді

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 03.07.2024 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті на 07.08.2024 із викликом сторін.

Розгляд справи

Представник позивача Аврамченко В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Бахур В.В. у судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позову.

Встановлені судом обставини

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу спеціалізованого сідлового тягача MAN TGX 18.440, ДНЗ НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.8).

02.06.2024 року о 12 год 39 хв., за адресою М-22, км 74+810, Полтавська обл. зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.440, ДНЗ НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 5.548% (0.0638тонн) при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5тонн, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Фактичні зафіксовані параметри т/з: кількість вісей - 5шт; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2:3610мм, 2-3:5920мм, 3-4:1310мм, 4-5:1310мм; навантаження на вісь 1-7400кг, 2-14450кг, 3-7550кг, 4-7750кг, 5-7400кг. загальна маса - 44550кг; висота - 3,838м, ширина - 2,523м, довжина - 15,162м. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу навантаження на одиночну вісь - 12138кг. Керуючись статтями 114-3, 229, 279-5-279-8 і 284 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500.00грн, згідно постанови серії АА №00020365 від 11.06.2024 (а.с.26-32).

Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У розумінні Закону №2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження; великогабаритний транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з габаритних параметрів якого перевищує встановлені на території України допустимі параметри.

Відповідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, (далі - Правила дорожнього руху) маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

За приписами ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажив на території України, у тому числі - габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

Згідно з п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (надалі - Правила № 30), передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Положеннями п.4 Правил №30 встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Частиною другою ст.132-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу, зокрема, в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Згідно з пп. «в» п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, в тому числі, для автомобільних доріг державного значення навантаження на одинарну вісь 11,5 тонн.

Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1174 від 27 грудня 2019 року.

Пунктом 7 Порядку №1174 передбачено, що фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

За змістом пункту 12 Порядку №1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Пунктом 15 Порядку №1174 передбачено, що метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку", повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Відповідно до пункту 17 Порядку №1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Інструкція з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі затверджена наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року №512, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2021 року за № 1286/36908 (далі - Інструкція № 512)

Пунктом 8 розділу ІІ Інструкції №512 передбачено, що винесені постанови, що набрали законної сили, разом з метаданими передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до Додатка 1 до Інструкції №512 в частині «Установив (ла)» постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, має міститися, в тому числі, наступна інформація: (марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги), а також: (суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги).

Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 229 КУпАП посадові особи Державної служби України з безпеки на транспорті розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 2, 3 статті 132-1 КУпАП.

Згідно зі статтею 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, іншими документами.

Частиною першою статті 279-5 КУпАП передбачено, що в разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною 2 статті 122-2, частинами 2, 3 статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності за даними єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців встановлюють відповідальну особу, зазначену в частині 1 статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Подані відповідачем до матеріалів справи метадані, на підставі яких сформовано оскаржені в цій справі постанови, містять найменування засобу вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр); найменування автомобільної дороги загального користування; дані про максимальне дозволене навантаження на вісь, категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 "Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку", повну масу транспортного засобу, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу.

Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом позивача підтверджується загальними результатами зважування, які, у випадку, якщо вони не перевищують нормативні вагові параметри, не підлягають зазначенню у постанові.

Посилання представника позивача про неточність вимірнювальної техніки, суд відхиляє, оскільки будь яких достовірних відомостей щодо наявних несправностей суду не представлено, та крім того встановлено, що відповідачем розрахунок вчинено із застосуванням встановленої похибки.

Згідно розрахунку, проведеного відповідачем, такий проведено за встановленою формулою розрахунку:

% перевищення = ((Хфакт. - Хнорм. - похибка пристрою)/ Хнорм.)* 100%, де Хфакт. - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр);

Хнорм. - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР;

Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134- 1:2010, помножена на Хфакт. (при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги відповідно до ДСТУ OIML R 1341:2010 становить: для параметру довжини ТЗ - 600мм, для параметру ширини ТЗ - 100мм, для параметру висоти ТЗ-60мм, для параметру загальної маси ТЗ - 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ - 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на oсі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі.

Відповідно до постанови серії АА №00020365 від 11.06.2024, Хфакт. транспортного засобу позивача - 14,450кг, Хнорм. щодо даного транспортного засобу - 11,500т, а регламентовано допустима похибка пристрою -16%.

З огляду на вказані дані, перевищення навантаження на одинарну вісь транспортного засобу у даному випадку становило 5,548% (0,638т).

Розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так: ((14450 - 11500 - 16% *14450) / 11500) * 100 =5,548 % (0,638 т).

Таким чином, у оскаржуваній постанові про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті зазначено виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Будь яких інших даних які б свідчили, про наявність порушень при прийнятті оскаржуваної постанови, зокрема процедури та порядку її прийняття, а також її змісту судом не встановлено.

З приводу посилання позивача, що існуюча методика не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісь (осі) транспортного засобу у русі, суд зазначає про таке.

Підпунктом 2 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою КМУ №879 від 27.06.2007, на який посилається позивач, в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови та яка діє на даний час, передбачено, що вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу.

Таким чином, вказаним нормативно-правовим актом на даний час не передбачено визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, саме згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Також, з даного приводу слід зазначити, що відсутність затвердженої методики не може бути підставою для звільнення перевізників від відповідальності за перевищення вагових параметрів. Крім того, законодавством не визначено різниці між зважуванням транспортних засобів у разі перевезення подільних, неподільних, або наливних вантажів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №819/1381/16.

Суд також звертає увагу, що відповідно до п.12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

З метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття законодавцем установлено заборону перевезення вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують установлені параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі).

У контексті п.22.5 ПДР перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка не перевищуватиме, як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

За наведеного, доводи позивача про не врахування під час винесення оскаржуваної постанови перевезення належним йому транспортним засобом сипучого вантажу не заслуговують на увагу.

Крім того, доказів того, що перевозився сипучий вантаж у вигляді соняшника, на що посилається позивач, до матеріалів справи не надано, будь-які товарно-транспортні накладні в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову, у зв`язку з чим відмовляє у його задоволенні в повному обсязі.

Інші доводи позовної заяви на висновки суду не впливають.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Керуючись ст.2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 262, 286, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 09.08.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, адреса: вул. Антоновича, 51, м. Київ, .

Суддя: Верещинська Яна Станіславівна