Справа № 580/2366/24
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2366/24 Суддя (судді) першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, у якому просила суд:

- визнати протиправною відмову Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради у продовженні їй з 01.08.2023 виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам;

- зобов`язати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради здійснити ОСОБА_1 з 01.08.2023 нарахування та виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 2000 грн щомісячно.

Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 13 травня 2024 року позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо припинення з 01.08.2023 нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі. Зобов`язав Департамент соціальної політики Черкаської міської ради здійснити ОСОБА_1 з 01.08.2023 нарахування та виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 2000 грн щомісячно. У задоволенні іншої частини вимог відмовив.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що жодних припинень допомоги з 01.08.2023 не здійснювалось, жодних рішень про припинення допомоги з 01.08.2023 не приймалося. Крім того продовження допомоги здійснюється автоматично засобами ЄІССС, адміністратором якої є Державне підприємство Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політика України. Апелянт зазначив, що Департамент не здійснював ні верифікації, ні продовження виплати.

Також апелянт зазначив, що позивачка повернулася в Україну 01.08.2023 о 18:54:01 год, тобто станом на 01.08.2023 вона не повернулась в Україну.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачка є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13.09.2021 № 7102- (а.с. 8), позивачка стала на облік як внутрішньо переміщена особи у АДРЕСА_2 ), у зв`язку із чим Департамент соціальної політики Черкаської міської ради призначив позивачці допомогу на проживання, як внутрішньо переміщені особі в розмірі 2000 грн.

У зв`язку із набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2023 № 709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» позивачці припинено виплату допомоги на проживання, як внутрішньо переміщеним особам, у зв`язку із її перебуванням за кордоном понад 30 календарних днів підряд та не поверненням в Україну станом на 1 серпня 2023 року.

31.08.2023 позивачка звернулась до відповідача із заявою про поновлення виплати допомоги на проживання, зазначивши, що вона повернулась в Україну 01.08.2023.

Листом від 08.09.2023 № 6757/281/01-9 відповідач повідомив позивачці, що відповідно до пункту 3 Постанови перевірку перебування внутрішньо переміщених осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, протягом 30 календарних днів підряд за кордоном Міністерство фінансів проводить станом на 15 липня 2023 року. Внутрішньо переміщеним особам, які за результатами перевірки станом на 15 липня 2023 року перебували за кордоном понад 30 календарних днів підряд та не повернулися в Україну станом на 1 серпня 2023 року допомога не продовжується. Повідомив, що за результатами верифікації з Мінфіном виплата допомоги припинена з 01.08.2023, оскільки заявниця не повернулися до 01.08.2023 згідно наданої копії закордонного паспорта громадянина України для виїзду за кордон, у зв`язку із чим зазначив, що відповідно до пункту 3 Постанови виплата допомоги не може бути продовжена.

Позивачка, вважаючи відмову відповідача протиправною, звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Указом Президента України від 24.02. №62/2022 "Про введення воєнного стану в України" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (затверджено Законом України від 24.02.2022р. № 2102-IX), який наразі триває.

Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

20 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №332 "Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам" (далі Порядок №332), якою затверджений Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

У п.2 Порядку №332 вказано, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_2 ), що підтверджується копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13.09.2021 № 7102- та до 31.07.2023 відповідач здійснював їй нарахування допомоги на проживання, як ВПО в розмірі 2000 грн.

01.08.2023 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» від 11.07.2023 №709, пунктом 1 якою установлено, що з 01.08.2023 виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога), які перемістилися з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, а також особам, у яких внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, зруйноване або непридатне для проживання житлове приміщення та яким допомогу було призначено відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» продовжується автоматично на один шестимісячний період.

Рішення про продовження виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам, зазначеним у пунктах 1 і 2 цієї постанови, приймається на підставі інформації Міністерства фінансів за результатами проведеної верифікації даних щодо одержувачів допомоги, інформацію про яких надано Міністерством соціальної політики з урахуванням даних, що обробляються стосовно них на інформаційно-аналітичній платформі електронної верифікації та моніторингу, на відповідність вимогам Порядку № 332, з урахуванням змін, затверджених цією постановою (п. 3 Постанови № 709).

Перевірку перебування внутрішньо переміщених осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, протягом 30 календарних днів підряд за кордоном Міністерство фінансів проводить станом на 15 липня 2023 року.

Внутрішньо переміщеним особам, які за результатами перевірки станом на 15 липня 2023 перебували за кордоном понад 30 календарних днів підряд та не повернулися в Україну станом на 1 серпня 2023 року, виплата допомоги не продовжується.

Суд першої інстанції, проаналізувавши вказані положення, правильно зазначив, що виплата допомоги не продовжується за наявності двох умов: 1) перебування за кордоном понад 30 календарних днів підряд та 2) не повернення в Україну станом на 1 серпня 2023 року.

У листі від 08.09.2023 № 6757/281/01-9 відповідач зазначив, що за результатами верифікації з Мінфіном виплата допомоги припинена з 01.08.2023, оскільки заявниця не повернулася до 01.08.2023 згідно наданої копії закордонного паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Проте у матеріалах справи наявний лист Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби України від 15.09.2023 № 91/К-14172-21047 (а.с. 11), в якому вказано, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перетнула кордон України (в`їзд) 01.08.2023 о 18 год. 54 хв.

Вказані відомості також підтверджуються відміткою у паспорті громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 ОСОБА_1 (а.с. 12).

Вказані обставини на переконання колегії суддів свідчать про те, що станом на 01.08.2023 позивачка повернулася в Україну, що свідчить про відсутність однієї із обов`язкових умов, встановлених п. 3 Постанови № 709 для припинення спірної виплати.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме шляхом визнання протиправними дії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо припинення з 01.08.2023 нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі та зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 з 01.08.2023 нарахування та виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 2000 грн щомісячно.

Беручи до уваги кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив питання у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, судом повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженого рішення суду.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики- залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких