Справа № 320/24211/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Штульман І.В.

суддів: Маринчак Н.Є.,

Черпака Ю.К.,

при секретарі судового засідання Верес П.О.,

за участю: адвоката - Вертеби Дмитра Сергійовича, - представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ІОНІТІ"; ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , - представників Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року про забезпечення позову до подання позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ІОНІТІ" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2024 року в Київський окружний адміністративний суд звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "ІОНІТІ" з заявою про забезпечення позову до подання ним позовної заяви до Головного управління Державної податкової служби (далі - ДПС) у м. Києві, в якій просило, з урахуванням уточненої заяви від 30 травня 2024 року, зупинити дію рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 24 травня 2024 року №142935, яке прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року заяву ТОВ "ІОНІТІ" - задоволено, позов забезпечено шляхом зупинення дії рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 24 травня 2024 року №142935, яке прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві, до набрання законної сили рішенням суду у відповідній адміністративній справі.

Задовольняючи заяву ТОВ "ІОНІТІ", суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, оскільки на даний час сам факт віднесення ТОВ "ІОНІТІ" до переліку ризикових платників податків згідно із оспорюваним рішенням Головного управління ДПС у м. Києві зумовлює настання для Товариства негативних наслідків у вигляді зупинення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних усіх без винятку податкових накладних, що передбачає покладення додаткового обов`язку щодо надання пояснень та документів по кожній податковій накладній, реєстрацію якої зупинено, призводить до збільшення строку їх реєстрації, що також негативно впливає на господарську діяльність ТОВ "ІОНІТІ" та його взаємовідносини із контрагентами, ставить під загрозу здійснення господарської діяльності через розірвання ділових відносин з контрагентами. Забезпечення позову на час судового розгляду справи на, думку суду першої інстанції, відновить право позивача на здійснення господарської діяльності як платника податку на додану вартість, дасть йому можливість до остаточного вирішення даного спору реалізовувати своє право на здійснення діяльності та реєстрацію податкових накладних. Також суд першої інстанції зазначив, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Не погоджуючись з ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року про забезпечення позову, Головне управління ДПС у м. Києві (надалі - апелянт) звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ "ІОНІТІ" про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити повністю. Апелянт зазначає, що віднесення певних платників податків до ризикових є по суті формою здійснення контролюючим органом податкового контролю, який, в тому числі, спрямований і на забезпечення прав та інтересів інших суб`єктів господарювання в частині правильності відображення ними результатів господарської діяльності з метою оподаткування. Водночас, за ТОВ "ІОНІТІ" залишається право належними документами довести реальність здійснення фінансово-господарських операцій у межах своєї господарської діяльності та, у разі повноти документів по даних операціях, подальшого прийняття позитивного рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування. Та обставина, що надання додаткових документів та пояснень у кожному конкретному випадку вимагає значного часу та зусиль, не може сприйматися як визначена законом підстава для забезпечення позову. На думку апелянта, ТОВ "ІОНІТІ" не наведено жодних мотивів, які б давали підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити в подальшому виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, так само не наведено очевидних ознак протиправності спірного рішення, а відтак застосовані судом першої інстанції заходи забезпечення позову є такими, що суперечать приписам частини другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України з урахування правової позиції Верховного Суду.

В судовому засіданні представник позивача заперечує проти апеляційної скарги у повному обсязі з підстав, викладених у письмову відзиві на апеляційну скаргу, вважаючи, що ухвала Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року прийнята у відповідності до вимог законодавства.

В судовому засіданні представники Головного управління ДПС у м. Києві, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Разом з тим, протягом визначеного частиною першою статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України тридцятиденного строку суд не має можливості розглянути наявний спір з огляду на необхідність з`ясування додаткових обставин та дослідження матеріалів справи.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду в судовому засіданні 25 липня 2024 року протокольною ухвалою, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк - 15 (п`ятнадцять днів) до 07 серпня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 31 травня 2024 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, мотивуючи це слідуючим.

Частинами першою та другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними. Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду відмічає, що питання щодо наявності/відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову у кожному конкретному випадку вирішується на підставі наданих заявником належних і допустимих доказів, які підтверджують викладені ним доводи у заяві про забезпечення позову.

Щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів позивача, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. Твердження про очевидність порушення до розгляду справи по суті, яке фактично ґрунтується на тих самих аргументах, які покладені в підстави позову, є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому, застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виняткових випадках.

Зупиняючи дію оспорюваного рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 24 травня 2024 року №142935, суд першої інстанції дійшов висновку, що невжиття заходів із зупинення дії оспорюваного ТОВ "ІОНІТІ" рішення зумовить настання негативних та незворотних наслідків для господарської діяльності Товариства. Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду не погоджується з даним висновком, оскільки зупинення реєстрації податкової накладної від 20 травня 2024 року за №30 (а.с.22) не може свідчить про зупинення реєстрації інших податкових накладних.

З приводу негативних наслідків для господарської діяльності ТОВ "ІОНІТІ", колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які заявник оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову ТОВ "ІОНІТІ" в адміністративній справі.

Колегією суддів досліджено матеріали справи та встановлено, що ТОВ "ІОНІТІ" до заяви про забезпечення позову надано рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 24 травня 2024 року №142935; податкову накладну від 20 травня 2024 року №30; квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної від 20 травня 2024 року №30 від 24 травня 2024 року.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що Київським окружним адміністративним судом 17 червня 2024 року відкрито провадження у справі №320/26405/24 за позовом ТОВ "ІОНІТІ" до Головного управління ДПС у м. Києві про:

- визнання протиправним та скасування рішення Комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №142935 від 24 травня 2024 року про відповідність ТОВ "ІОНІТІ" критеріям ризиковості платника податку;

- визнання протиправним та скасування рішення Комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №151035 від 10 червня 2024 року про відповідність ТОВ "ІОНІТІ" критеріям ризиковості платника податку;

- зобов`язання Головного управління ДПС у м. Києві виключити ТОВ "ІОНІТІ" з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку на додану вартість.

Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація такої податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (пункт 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165 (далі - Порядок №1165).

Водночас, підпункт 3 пункту 11 Порядку №1165 передбачає, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначається, серед іншого, пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Таким чином, відсутні законодавчі підстави вважати, що зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є безумовною підставою для відмови в реєстрації цих документів податкової звітності.

При цьому, пункт 5 Порядку №1165 визначає, що платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2). Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Таким чином, перевірка контролюючим органом на відповідність критеріям ризиковості платника податків здійснюється при реєстрації кожної податкової накладної/розрахунку коригування, незалежно від факту віднесення платника податків до переліку ризикових, та є передбаченим законом заходом контролю.

Вказані в заяві доводи заявника про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову зумовить настання негативних та незворотних наслідків для його господарської діяльності не підтверджені належними та допустимим доказами. Заявником не подано достатніх доказів і того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективність захисту і унеможливить поновлення порушених прав ТОВ "ІОНІТІ".

Вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви у запропонований заявником спосіб фактично вирішить спір по суті, що суперечить меті застосування статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу на те, що віднесення певних платників податків до ризикових є по суті формою здійснення контролюючим органом податкового контролю, який, в тому числі, спрямований і на забезпечення прав та інтересів інших суб`єктів господарювання в частині правильності відображення ними результатів господарської діяльності з метою оподаткування.

Отже, заявником не доведено необхідність вжиття застосованих судом заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, з урахуванням положень частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, а отже ухвала Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року про забезпечення позову до подання позовної заяви ТОВ "ІОНІТІ" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ "ІОНІТІ" про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08 лютого 2024 року по справі № 160/19014/23.

Відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (відсутність достатніх доказів під час подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви) та порушення норм процесуального права, що призвело до безпідставного задоволення заяви ТОВ "ІОНІТІ", а тому апеляційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві підлягає задоволенню, а ухвала судді Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року про забезпечення позову до подання позовної заяви ТОВ "ІОНІТІ" - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в забезпеченні позову до подання позовної заяви.

Керуючись статтями 310, 315, 317, 322, 325, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - задовольнити.

Ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року про забезпечення позову до подання позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ІОНІТІ" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - скасувати та прийняти нове судове рішення.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ІОНІТІ" по справі №320/24211/24 про забезпечення позову до подання його позовної заяви до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: Н.Є. Маринчак

Ю.К. Черпак