Справа № 520/15000/24
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2024-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 серпня 2024 р. №520/15000/24
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) , Військової частини НОМЕР_3 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України) ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 19.03.2024 року про накладення догани.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 23.03.2024 року №838 про результати службового розслідування з основної діяльності повністю.

3. Визнати протиправним та скасувати п. 6 наказу Командувача оперативного командування Північ від 22.03.2024 року №228 (по особовому складу) в частині, що стосується майора ОСОБА_1 , командира механізованого батальйону НОМЕР_5 окремої механізованої бригади про звільнення з займаної посади.

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 премію за березень 2024 року та додаткову винагороду згідно постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за березень 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що його незаконно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарні стягнення. Вважає, що під час проведення службових розслідувань щодо нього було порушено Порядок проведення службового розслідування у Збройних силах України та не було належним чином встановлені всі обставини справи.

Щодо проведення службового розслідування від 19.03.2024 зазначив, що акті службового розслідування №421 від 19.03.2024 р. вказано, що службове розслідування проводилося відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.03.2024 р. №1454 «Про призначення службового розслідування», однак у додатках до акту службового розслідування стосовно самовільного залишення частини долучено пояснення молодшого лейтенанта ОСОБА_2 від 14.03.2024 р., які хронологічно по даті свого надання не узгоджуються з початком службового розслідування, в той час як пояснення стосовно події солдата ОСОБА_3 датовані 19.03.2024 р.

Щодо проведення службового розслідування 23.03.2024 вказав, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку із відсутністю 17.03.2024 року у визначеному місці розташування (самовільного залишення частини). Вважає, що службове розслідування проведено з порушеннями, оскільки Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №1527 датований 15.03.2024 (тобто до події самого проступку). У додатках до акту службового розслідування містяться пояснення майора ОСОБА_4 , солдата ОСОБА_5 , солдата ОСОБА_6 від 17.03.2024 р., які були надані з порушенням п. 12 Розділу III Порядку проведення службового розслідування у Збройних силах України. Також у акті службового розслідування вказується, що 17.03.2024 року від начальника відділення підготовки військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт про відсутність мене у місці розташування, який зареєстрований за тільки 19.03.2024 р вх.№945/ОКП.

Щодо проведення службового розслідування 16.04.2024 р. зазначив, що не погоджуючись з діями командування, актами службових розслідувань, наказами про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а також Наказом Командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №228 від 22.03.2024 року щодо переміщення на іншу посаду до іншої військової частини позивачем подано рапорти вх. №11473/ОКП від 16.04.2024 р. та вх. №9520 від 16.04.2024 р., які не були взяті до уваги, зокрема вх. №11473/ОКП від 16.04.2024 р. став підставою для проведення службового розслідування. На думку позивача, під час здійснення службового розслідування було допущено ряд суттєвих порушень, а саме службовим розслідуванням не було достеменно з`ясовано, чи дійсно було вчинено порушення військової дисципліни, його наслідки, ступень вини, а також взагалі були відсутні підстави для проведення службового розслідування відповідно до розділу II Порядку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копія ухвали по справі була надіслана сторонам та отримана ними, що підтверджується звітом про доставку електронного листа.

Від Військової частини НОМЕР_3 , 22.06.2024 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що доводи Позивача зводяться до особистого трактування Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008. Відповідач пояснив, що 32 окрема механізована бригада та 153 окрема піхотна бригада підпорядковані оперативному командуванню « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Отже, переміщення офіцерського складу між з`єднаннями, військовими частинами, які знаходяться в підпорядкуванні о перативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є компетенцією командувача ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Акт службового розслідування, на який посилається Позивач та відповідно наказ «Про результати службового розслідування» датуються 23.03.2024, тобто після видання оскаржуваного наказу. У той же час, вступна частина оскаржуваного наказу №288 від 22 березня 2024 року містить посилання на пукти 82 та 257 Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України та не має жодних посилань на результати службового розслідування, про які вказує Позивач, як на підставу свого звільнення із раніше займаної посади. Вказує, що оскаржуваний наказ командувача військ ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 22.03.2024 № 228 законний та такий, який винесений компетентним суб`єктом в межах його повноважень, та у спосіб, що передбачеий нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби, що повністю узгоджується з вимогами статті 19 Конституцією України.

04.06.2024 року від військової частини НОМЕР_1 також надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог вказав, що дисциплінарні стягнення наказами командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 19.03.2024 №774 та від 23.03.2024 №838 були накладені на Позивача за неналежне виконання службових обов`язків, порушення Позивачем військової дисципліни, в межах повноважень та у спосіб, встановлений Статутом.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 10.01.2024 наказом Командувача СВ ЗСУ №23 від 10.01.2024 р. призначений командиром батальйону військової частини НОМЕР_1 та проходив військову службу у цій частині.

15.03.2024 командиром військової частини НОМЕР_1 , на підставі рапорту начальника відділення підготовки військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 . вх.850/ОКП від 15 березня 2024 року, було видано наказ (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.03.2024 №1454 про призначення службового розслідування за фактом відсутності у визначеному місці розташування 3 механізованого батальйону, 14.03.2024 року командира з механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 .

За висновками Акту службового розслідування №421 від 19.03.2024 року зазначено про порушення позивачем вимог статтей 11, 16, 101, 199, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 19.03.2024 №774 за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статтей 11, 16, 101, 199, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на Позивача було накладено дисциплінарне стягнення "Догана".

Також судом встановлено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.03.2024 року №1527 "Про призначення службового розслідування" начальником протиповітряної оборони - начальником відділення протиповітряної оборони військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_8 проведено службове розслідування за фактом відсутності у визначеному місці розташування 3 механізованого батальйону 17.03.2024 року командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_9 , за наслідками якого складено Акт службового розслідування №482 від 23.03.2024 року.

За висновками службового розслідування зазначено про порушення позивачем було встановлено, що Позивач 16 березня 2024 року о 23.00 самовільно залишив місце несення служби та був відсутній в місці несення служби до 17 березня 2024 року до 06.30, чим порушив вимоги статтей 16, 49, 50, 101, 199, 200 Статут внутрішньої служби та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. За неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статтей 16, 49, 50, 101, 199, 200 Статут внутрішньої служби та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23 березня 2024 року №838 на позивача було накладено дисциплінарне стягнення "Попередження про неповну службову відповідність".

Крім того, судом встановлено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2024 року №1766 "Про перизначення службового розслідування на підставі рапорту командира З мехинізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 (вх.1173/ОКП від 16.04.2024 року) начальником фізичної підготовки і спорту військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_10 проведено службове розслідування за фактом відмови від виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 16.04.2024 командиром 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_11 , за наслідками якого складено Акт службового розслідування №641 від 16.04.2024 року.

Наказом командира військової частини №138 від 23.03.2024 року Про результати службового розслідування за неналежне виконання службових обов?язків, порушення вимог абзаців 2,3, 4 статті 11, статті 12, статті 16, статті 35, статті 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзаців 2, 6, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності вирішено не виплачувати позивачу премію за березень 2024 року в повному обсязі та додаткову винагороду згідно постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за березень 2024 року (п. 6 , 7 Наказу №138 від 23.03.2024 року). Наказом командувача Військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) позивача звільнено з посади командира механізованого батальйому НОМЕР_5 окремої механізованої бригади і призначено заступником командира піхотного батальйону НОМЕР_6 окремої піхотної бригади.

Не погоджуючись з наказами Військової частини НОМЕР_3 №774 від 19.03.2024 та №883 від 23.03.2024 та наказом Військової частини Командувача оперативного ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.03.2024 року №228 та діями Військову частину НОМЕР_1 щодо невиплати премії та додаткової винагороди за березень 2024 року , позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Відповідно статтям 1-2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Розділ ІІІ Дисциплінарного статуту визначає стягнення за порушення військової дисципліни.

Згідно з статтею 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

За приписами статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Згідно із статтею 83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Статтями 84, 85 цього ж Статуту установлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Порядок виконання дисциплінарних стягнень установлений, зокрема, статтями 96-98 Дисциплінарного статуту, відповідно до яких дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.

Особи, з вини яких не було виконане стягнення, несуть дисциплінарну відповідальність. Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (Порядок №608). Цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Згідно абзацу 4 пункту 2 розділу I Порядку №608 службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

За приписами пункту 3 Розділу II Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Відповідно до пункту 1 розділу ІV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України ( пункт 3 розділу ІV Порядку № 608).

Оформлення результатів службового розслідування викладено у розділі V Порядку № 608.

Відповідно пунктів 1-6 Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частину.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктом 1 розділу VІ Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Відповідно до вимог пункту 2 розділу VІ Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Згідно з вимогами пункту 3 розділу VІ Порядку № 608 якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Щодо наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 19.03.2024 №774 , суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що вказаним наказом позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за те, що позивач о 09.00 14 березня 2024 року був відсутній під час ранкової перевірки особового складу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 в тимчасовому місці розташування підрозділу в районі АДРЕСА_4 , звідки вибув для вирішення особистих питань, в розташуванні підрозділу з`явився близько 10.10 14 березня 2024 року, чим порушив вимоги статтей 11, 16, 101, 199, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Так, в ході службового розслідування встановлено, що 14.03.2024 року від начальника відділення підготовки військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 надійшов рапорт (вх. №850/ОКП від 14.03.2024 р.) про те, що під час ранкової перевірки особового складу 3 механізованого батальйону військової частини військової частини НОМЕР_1 о 9 год 00 хв. 14 березня 2024 року на визначеному командиром військової частини тимчасовому місці розташування підрозділу було виявлено відсутність командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 .

Будучи опитаним в ході службового розслідування командир 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно не був присутній під час ранкової перевірки особового складу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 о 9 год 00 хв 14 березня 2024 року на визначеному командиром військової частини тимчасовому місці розташування підрозділу, оскільки виїхав до АДРЕСА_4 до магазину і не зміг повернутися в розташування, оскільки зламався автомобіль.

Будучи опитаними в ході службового розслідування офіцер штабу 3 механізованого батальйону молодший лейтенант ОСОБА_2 та старший радіотелеграфіст радіовідділення взводу зв?язку солдат ОСОБА_3 підтвердили, що близько 8 год 30 хв командир 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 виїхав до АДРЕСА_4 , в розташуванні підрозділу з?явився близько 10 год 10 хв. Причини відсутності майора ОСОБА_1 на ранковій перевірці особового складу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 о 9 год 00 хв 14 березня 2024 року їм не відомі.

3 огляду на викладене, в дисциплінарна комісія дійшла до висновку, що в діях майора ОСОБА_1 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку.

Суд зазначає, що позивачем, відповідно до змісту позовних вимог, не оскаржується факт відсутності 14 березня 2024 року о 09.00 за місцем несення служби не оскаржується.

Разом із тим позивач в обґрунтування протиправності спірного наказу вказує на порушення процедури проведення службового розслідування, оскільки на думку позивача, у додатках до акту службового розслідування долучено пояснення молодшого лейтенанта ОСОБА_2 від 14.03.2024 р. на 1 арк., які хронологічно по даті свого надання не узгоджуються з початком службового розслідування, в той час як пояснення стосовно події солдата ОСОБА_3 датовані 19.03.2024 р.

Перевіряючи обґрунтованість вказаних доводів, суд зазначає наступне.

Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Статтею 87 Дисциплінарного Статуту визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Відповідно до п. 1.6. Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України№385/8984 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено посадовою особою, якою він призначений, або старшим начальником, але не більше як на один місяць.

Судом досліджено надані відповідачем матеріали службового розслідування та встановлено, що рапортом від 14.03.2024 року (вх.850/ОКП від 15 березня 2024 року) начальник відділення підготовки військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 повідомив Командира військової частини про відсутність позивача.

На підставі вказаного рапорту Командиром військової частини 15.03.2024 року було прийнято наказ №1454 від 15.03.2024 року Про призначення службового розслідування.

З наявних в матеріалах справи бланків отримання пояснень від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судом встановлено, що пояснення були надані вказаними особами 16.03.2024, що підтверджується датою на перших сторінках вгорі справа та на других сторінках внизу зліва пояснень.

Крім того в реквізитах наказу про призначення службового розслідування, в рамках якого відбираються пояснення вказано Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2024.

Таким чином, судом не встановлено порушення порядку та строків проведення службового розслідування, оскільки пояснення були відібрані на другий день після початку службового розслідування, а тому доводи позивача суд вважає необґрунтованими.

З урахуванням порушень, які були встановлені дисциплінарною комісією та відображені у акті службового розслідування, Військовою частиною НОМЕР_1 правомірно видано наказ №774 від 19.03.2024 року про накладення догани, а тому підстави для задоволення позову в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.03.2024 №838, суд зазначає наступне.

В ході проведення службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 19.03.2024 №1527 було встановлено, що Позивач 16 березня 2024 року о 23.00 самовільно залишив місце несення служби та був відсутній в місці несення служби до 17 березня 2024 року до 06.30.

Дисциплінарна комісія дійшла до висновку, що своїми діями Позивач порушив вимоги статтей 16, 49, 50, 101, 199, 200 Статут внутрішньої служби та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

За неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статтей 16, 49, 50, 101, 199, 200 Статут внутрішньої служби та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23 березня 2024 року №838 на Позивача було накладено дисциплінарне стягнення "Попередження про неповну службову відповідність".

Суд зазначає, що факт відсутності позивача в місці несення служби з 23.00 16 березня 2024 року по 6.30 17 березня 2024 року Позивачем не спростовується.

Доводи позивача, що 17.03.2024 року від начальника відділення підготовки військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт про відсутність у місці розташування, який зареєстрований за тільки 19.03.2024 р вх.№945/ОКП, суд вважає необгрунованими, оскільки факт реєстрації відповідачем рапорту на другий день після встановлення відсутності позивача у місці розташування не порушують порядку та строки проведення службового розслідування.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до ст. 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення, що в повній мірі дотримано відповідачем

При цьому, порушень порядку проведення службового розслідування, про які зазначає позивач, судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено.
З урахуванням порушень, які були встановлені дисциплінарною комісією та відображені у акті службового розслідування, Військовою частиною НОМЕР_1 правомірно видано наказ №883 від 23.03.2024 року про накладення догани, а тому підстави для задоволення позову в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо визнання протиправним та скасування п. 6 наказу Командувача оперативного командування Північ від 22.03.2024 року №228 (по особовому складу) в частині, що стосується майора ОСОБА_1 , командира механізованого батальйону НОМЕР_5 окремої механізованої бригади про звільнення з займаної посади, судом встановлено наступне.

Позивача наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому склалу) від 22 березня 2024 року відповідно до пунктів 82, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України звільнено із займаної посади командира механізованого батальйону НОМЕР_5 окремої механізованої бригади та призначено заступником командира піхотного батальйону НОМЕР_6 окремої піхотної бригади.

Відповідно змісту позовної заяви позивач вважає протиправним наказ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 22.03.2024 № 228 (по особовому складу) в частині що його стосується, оскільки він був виданий до дати офіційного закінчення службового розслідування, згідно якого пропонується начальнику персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 підготувати клопотання перед вищим командуванням про переміщення майора ОСОБА_1 на посаду з меншим обсягом навантаження.

Перевіряючи обґрунтованість вказаних доводів, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який, відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері проходження військової служби є Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон №2232).

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону №2232, правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону» "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 24 Закону №2232, визначений початок, призупинення і закінчення проходження військової служби. Час та місце виконання обов`язків військової служби. Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 врегульований порядок проходження військової служби.

Так згідно п. 110 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення), переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.
Переміщення осіб офіцерського складу між видами Збройних Сил України, з`єднаннями, військовими частинами та оперативними командуваннями здійснюється наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні види Збройних Сил України, з`єднання, військові частини та оперативні командування, крім посад, що належать до повноважень вищої посадової особи.

Судовим розглядом встановлено, що 32 окрема механізована бригада та 153 окрема піхотна бригада підпорядковані оперативному командуванню « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Отже, переміщення офіцерського складу між з`єднаннями, військовими частинами, які знаходяться в підпорядкуванні оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є компетенцією командувача ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Окрім цього, згідно пп. 6 п. 82 Положення, призначення військовослужбовців на посади здійснюється, у тому числі у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану".

Відповідно до абзацу другого пункту 257 Положення для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згодивійськовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 Положення.
Отже, з метою укомплектування Збройних Сил України під час дії особливого періоду, у тому числі воєнного стану, для виконання військовослужбовцями завдань за призначенням, командири (начальники) яким надано таке право, можуть переміщувати військовослужбовців без їх згоди, крім випадків передбачених абзацами третім п`ятим пункту 112 Положення.

Згідно п. 112 Положення, зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків: неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Обставин, зазначених пп. 2 п. 112 Положення на момент прийняття оскаржуваного рішення не було, позивач про них не зазначає та не надає доказів їх існування, натомість вказує що таке звільнення та призначення на нову посаду відповідно до наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 22.03.2024 № 228 (по особовому складу) є наслідком проведеного відносно нього службового розслідування.

Судом встановлено, що згідно акт службового розслідування, на який посилається позивач та відповідно наказ «Про результати службового розслідування» датуються 23.03.2024, тобто після видання оскаржуваного наказу (22.03.2024 року).

У той же час, вступна частина оскаржуваного наказу №288 від 22 березня 2024 року містить посилання на пукти 82 та 257 Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України та не має жодних посилань на результати службового розслідування, про які вказує Позивач, як на підставу свого звільнення із раніше займаної посади.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Приписами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан.

Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №49/2024 від 05 лютого 2024 року.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено та проведено загальну мобілізацію, яка було продовжена з 14 лютого 2024 року на 90 діб згідно з Указом Президента № 50/2024 від 05 лютого 2024 року.

Тому в період воєнного стану призначення військовослужбовців для доукомплектування Збройних Сил України здійснюється без згоди військовослужбовців.

Тобто станом на 22.03.2024 діяв правовий режим воєнного стану та була необхідність доукомплектування Збройних Сил України, а саме 153 окрему піхотну бригаду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу командувача військ ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 22.03.2024 № 228, оскільки прийнято в межах повноважень, та у спосіб, що передбачеий нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби, що повністю узгоджується з вимогами статті 19 Конституцією України.

Оскільки позовна вимоги про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 премію за березень 2024 року та додаткову винагороду згідно постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за березень 2024 року, є похідною від вимог про скасування наказів, тому підстави для її задоволення також відсутні.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) , Військової частини НОМЕР_3 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України) ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бідонько А.В.