Справа № 260/9359/23
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

260/9359/23

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2024 року

м. Ужгород

№ 260/9359/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Павловій О.В.

за участю:

позивача: представник - Ліуш Б.В.,

відповідача 1: представник - Баняс В.Ю.,

відповідача 2: представник - Ленько А.Ю.,

3-я особа: представник - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Закарпатській області до Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради, Ужгородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Комунальне підприємство «Житловий ремонтно-експлуатаційний район №4» Ужгородської міської ради про звернення стягнення податкового боргу на кошти відповідачів, -

В С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в Комунального підприємства «Житловий ремонтно-експлуатаційний район №4», засновником якого являється Управління майном міста Ужгородської міська рада, рахується податковий борг у розмірі 1004199,52 грн. Всі передбачені податковим законодавством заходи, спрямовані на стягнення такої заборгованості, в тому числі в судовому порядку, були вжиті контролюючим органом. Так, рішеннями Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.02.2016 у справі №807/1836/15, від 01.12.2016 у справі №807/1141/16 та від 13.11.2020 у справі №260/3077/20 вирішено стягнути з КП «ЖРЕР №4» спірну суму податкового боргу. На підставі таких судових рішень податковим органом були вжиті дії по стягненню коштів з рахунків боржника шляхом внесення інкасованих доручень, однак такі були повернуті банківськими установами без повного виконання у зв’язку з відсутністю коштів на рахунках підприємства. З метою стягнення наявної заборгованості контролюючим органом було надіслано на адресу 3-ї особи рішення про опис майна у податкову заставу з вимогою надати перелік ліквідних активів, які можливо використати, як джерело погашення боргу, однак відповіді не отримано. Для отримання інформації щодо наявності у боржника майна, що може бути предметом погашення податкового боргу, було надіслано запити до уповноважених органів, від яких отримано відповіді про відсутність такого майна. З огляду на що в 2019 – 2023 роках контролюючий орган неодноразово звертався до Ужгородської міської ради з вимогою про вжиття заходів та прийняття рішення в порядку ст. 96 Податкового кодексу України, однак остання жодних дій щодо погашення заборгованості підприємства не вчинила.

28 листопада 2023 року відповідач 2 надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив з мотивів безпідставності такого. Так, вважає, що податковий борг не може бути стягнутий з власника підприємства - Ужгородської міської ради та уповноваженого власника - Департаменту міського господарства, оскільки таке суперечить Статуту підприємства. Також стверджує, що питання щодо виділення бюджетних коштів КП «ЖРЕК №4» не може бути реалізоване, оскільки фінансова допомога передбачена виключно діючим підприємствам та здійснюється шляхом поповнення капіталу грошовими внесками або у вигляді дотації на покриття збитків, про що було належним чином повідомлено позивача. Окрім того, зауважує, що позивач не звертався до Ужгородської міської ради з вимогою сплати податкової заборгованості. З огляду на що вважає, що позивачем не було дотримано встановленої п. 96.1 ст. 96 Податкового кодексу України процедури.

29 листопада 2023 року відповідач 1 подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, доводи якого зводяться до наведених відповідачем 2 аргументів.

05 грудня 2023 року позивач подав до суду відповіді на відзив відповідачів, в яких зазначає, що положення статуту підприємства не можуть містити відомості, які суперечать законодавству та позбавляють Департамент та Ужгородську міську раду виконання обов'язку згідно зі ст. 96 Податкового кодексу України за поданням контролюючого органу. Вважає, що критерії визначення одержувача фінансової допомоги можуть не застосовуватися до комунальних підприємств, яким надається фінансова підтримка для стабілізації фінансового становища. Окрім того, положення ст. 96 Податкового кодекс України передбачають також альтернативні варіанти, а саме шляхом затвердження плану досудової санації платника податків, його ліквідації або прийняття рішення про порушення справи про банкрутство. Однак Департамент та Ужгородська міська рада жодних з перерахованих заходів не вчинили. Станом на день звернення до суду з даним позовом 3-я особа не припинена. Стверджує, що контролюючим органом вживались необхідні заходи щодо виявлення майна та активів підприємства, проте за результатами вчинення таких дій будь-якого майна виявлено не було, що в свою чергу унеможливлює складання акту опису майна. Заявляє, що неодноразові звернення до відповідачів, подані у порядку ст. 96 Податкового кодекс України, були залишені поза належною увагою.

3-я особа письмових пояснень на позов у встановлені судом строки до суду не надіслала.

Представник позивача у судовому засіданні 01 серпня 2024 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, наведених в позовній заяві, та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідачів у засіданні суду проти позову заперечили з мотивів, наведених у поданих до суду відзивах на позовну заяву .

3-я особа про причини неявки свого представника в засідання суд не повідомила, хоча була належним чином проінформована про дату, час та місце судового розгляду.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Станом на день звернення позивача до суду з даним позовом КП «ЖРЕР №4» перебуває у стані припинення, а його керівництво здійснює ліквідаційна комісія.

Згідно зі Статутом КП «ЖРЕР №4», затвердженим рішенням начальника управління майно Ужгородської міської ради №36 від 25.03.2011, КП «ЖРЕР №4» засноване на власності територіальної громади міста і є майном Ужгородської міської ради та підпорядковане Управлінню майном міста, і підконтрольне Головному управлінню міського господарства (в житлово-комунальному напрямку господарської діяльності).

Станом на 25.09.2023 року за КП «ЖРЕР №4» рахується податковий борг у розмірі 1004199,52 грн за наступними платежами:

- 30 14010000 «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» - 565390,58 грн;

- 85 11010100 «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати» у розмірі 389080,64 грн;

- 50 18010500 «Земельний податок» у розмірі 638,29 грн;

- 71010000 «Єдиний внесок, нарахований роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договором цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності» у розмірі 465506,37 грн.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (арк. спр. 224 – 225, т. 1), постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 01.12.2016 у справі №807/1141/16 з КП «ЖРЕР №4» стягнуто податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 431528,94 грн, в т.ч. пеня у сумі 5612,94 грн.

Станом на день звернення ГУ ДПС у Закарпатській області до суду з даним позовом сума заборгованості з єдиного соціального внеску перебувала на примусовому виконанні в органах Державної виконавчої служби України.

З метою забезпечення виконання вказаних вище судових рішень та стягнення наявного податкового боргу, Головним управлінням ДПС у Закарпатській області (далі – ГУ ДПС у Закарпатській області) направлялись інкасовані доручення до банківських установ, у яких відкриті рахунки КП «ЖРЕР №4», однак такі були повернуті без виконання за відсутності коштів на рахунках.

24 жовтня 2019 року начальник управління ДПС у м. Ужгороді ГУ ДПС у Закарпатській області прийняла рішення №22/10 про опис майна КП «ЖРЕР №4» у податкову заставу.

Листом №2355/10/07-16-50-10-17 від 24.10.2019 ГУ ДПС у Закарпатській області зобов’язало КП «ЖРЕР №4» надати перелік ліквідних активів та детальну інформацію про дебіторів, суми заборгованості яких можливо використати як джерело погашення податкового боргу. При цьому КП «ЖРЕР №4» повідомлено, що у випадку ненадання запитуваної інформації щодо наявності ліквідного майна протягом 10 днів з дня отримання даного листа податковим керуючим буде направлено матеріали до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках, заборони відчуження майна та зобов’язання допустити податкового керуючого до опису майна в податкову заставу.

Позивач стверджує, що КП «ЖРЕР №4» жодної відповіді на надіслану вимогу у встановлений у ній строк не надало.

Незважаючи на це, ГУ ДПС у Закарпатській області із позов до суду щодо допуску податкового керуючого до опису майна боржника у податкову заставу не зверталося.

18 грудня 2019 року ГУ ДПС у Закарпатській області надіслало Ужгородському міському голові подання №1913/9/07-16-50-10-21 в порядку ст. 96 Податкового кодексу України, в якому просило прийняти одне з рішень, передбачених п. 96.1 ст. 96 Податкового кодексу України. Таке подання аргументоване тим, що станом на 18 грудня 2019 року за КП «ЖРЕР №4» рахується податковий борг у сумі 1004614,78 грн.

У відповідь на таке подання листом №4093/03-10 від 16.01.2020 Виконавчий комітет Ужгородської міської ради повідомив ГУ ДПС у Закарпатській області, що рішенням від 21.12.2017 №939 Ужгородська міська рада вирішила ліквідувати КП «ЖРЕР №4», з огляду на що виділення фінансової допомоги такому підприємству суперечить постанові Кабінету Міністрів України №228 від 28.02.2002.

Подання аналогічного змісту надсилались Ужгородському міському голові також 10 липня 2020 року, 10 червня 2021 року, 10 жовтня 2021 року, 27 березня 2023 року, за результатами чого ГУ ДПС у Закарпатській області отримувало відповіді органу місцевого самоврядування вищезазначеного змісту.

З метою забезпечення надходження до бюджету податкового боргу, що обліковується за КП «ЖРЕР №4», стверджуючи про наявність підстав для виконання податкового обов`язку замість боржника у примусовому порядку органом місцевого самоврядування та Департаменту міської інфраструктури органу місцевого самоврядування, контролюючий орган звернувся з даним позовом до суду.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Вказане кореспондується з положенням пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №755-VI, із змінами і доповненнями (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України).

Згідно зі ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Податковий борг у розумінні пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України – це сума узгодженого грошового зобов’язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Нормами п. 95.1 ст. 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Закарпатській області не звертався до суду із позовом щодо стягнення у встановленому законодавством порядку частини заявленого до стягнення з органу місцевого самоврядування в межах даної адміністративної справи податкового боргу КП «ЖРЕР №4».

Окрім того, заявлена до стягнення в межах даної адміністративної справи сума заборгованості з єдиного соціального внеску ще перебувала на примусовому виконанні в органах Державної виконавчої служби на момент звернення ГУ ДПС у Закарпатській області з даним адміністративним позовом до суду.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (п. 87.2 ст. 87 ПК України).

Відповідно до п.88.1 ст.88 ПК України, яка регулює питання податкової застави, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених вказаним Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Отже, з огляду на вищезазначені положення ПК України, податковий борг може бути погашений як за рахунок грошових коштів, так і за рахунок майна платника податків.

Згідно з ст.89 ПК України право податкової застави виникає у разі:

- несплати у строки, встановлені вказаним Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

- несплати у строки, встановлені вказаним Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п. 89.3 ст. 89 ПК України).

Відповідно до п. 4 розділу ІІ Порядку застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженим наказ Міністерства фінансів України від 16.06.2017 №586, у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису (окрім особливостей, передбачених розділом III цього Порядку), складається акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

У такому разі контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборони відчуження таким платником податків майна та зобов’язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу. У разі прийняття судом рішення щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборони відчуження таким платником податків майна та зобов’язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу його копія надсилається (надається) контролюючим органом банкам та іншим фінансовим установам, а також платнику податків.

Нормами п. 89.5 ст. 89 ПК України встановлено, що у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі.

Нормами п. 95.3 передбачено право контролюючого органу звертатися до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Згідно п. 95.7 ст. 95 ПК України продаж майна платника податків здійснюється на публічних торгах та/або через торгівельні організації.

Відповідно до п. 95.22 ПК України, контролюючий орган звертається до суду щодо стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків. Сума коштів, що надходить у результаті стягнення дебіторської заборгованості, в повному обсязі (але в межах суми податкового боргу) зараховується до відповідного бюджету чи державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника податків. Сума дебіторської заборгованості, що стягнута понад суму податкового боргу, передається у розпорядження платника податку.

У разі якщо сума коштів, отримана в результаті продажу майна платника податків, є недостатньою для погашення податкового боргу платника податків, податковий керуючий здійснює додатковий опис майна у податкову заставу в порядку, визначеному статтею 89 цього Кодексу (п. 95.24 ст. 95 ПК України).

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує, в тому числі, відсутністю в КП «ЖРЕР №4» майна, на яке поширюється право податкової застави.

Поряд з цим суд вважає такий висновок контролюючого органу передчасним, оскільки останнім не було вжито всіх заходів щодо його розшуку, зокрема, не складено акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу та не реалізовано право на звернення до суду щодо зобов’язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

При цьому суд відхиляє надані позивачем відповіді на надіслані до ГУ Держспоживслужби в Закарпатській області, ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, КП «Архімектурно-планувальне бюро» Ужгородської міської ради та Управління Держпраці у Закарпатській області, як достатній доказ вчинення всіх можливих дій щодо розшуку такого майна, оскільки встановлена нормами ПК України процедура передбачає можливість здійснення також й інших заходів. Окрім того, суд зауважує, що джерелом погашення податкового боргу може бути не тільки майно боржника, але й суми дебіторської заборгованості такого.

Ст. 96 ПК України передбачає особливий порядок погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та комунальних підприємств.

Так, п. 96.1 ст. 96 ПК України визначено, що у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов'язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про:

- виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради;

- затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу;

- ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії;

- прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків.

Згідно п. 96.3 ст. 96 ПК України, відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

На виконання вищезазначеної законодавчої норми ГУ ДПС у Закарпатській області у період з 2019 по 2023 роки декілька разів зверталося до Ужгородської міської ради з поданням в порядку ст. 96 ПК України, за результатами розгляду яких орган місцевого самоврядування щоразу повідомляв про те, що рішенням №939 від 21.12.2017 Ужгородська міська рада вирішила ліквідувати КП «ЖРЕР №4».

Отже, органом місцевого самоврядування фактично було прийнято одне з рішень, що передбачені п. 96.1 ст. 96 ПК України, з вимогою про прийняття якого звертався контролюючий орган.

Станом на день розгляду даної адміністративної справи в суді КП «ЖРЕР №4» все ще перебуває у стані припинення, що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Суд зазначає, що норми абз. 2 п. 96.3 ст. 96 ПК України дійсно передбачають обов’язок контролюючого органу звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно, однак таке виникає виключно у разі неотримання відповіді на надіслане в порядку п. 96.1 ст. 96 ПК України подання у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог.

У спірних правовідносинах Ужгородська міська рада надала ГУ ДПС у Закарпатській області відповідь про те, що КП «ЖРЕР №4» перебуває у стані ліквідації, а тому право на реалізацію передбаченого абз. 2 п. 96.3 ст. 96 ПК України повноваження у контролюючого органу не виникло.

В свою чергу порядок погашення грошових зобов'язань або податкового боргу в разі ліквідації платника податків, не пов'язаної з банкрутством, врегульовані нормами ст. 97 ПК України.

Згідно п. 97.2 ст. 97 ПК України у разі якщо власник або уповноважений ним орган приймає рішення про ліквідацію платника податків, не пов'язану з банкрутством, майно зазначеного платника податків використовується у черговості, визначеній відповідно до законів України.

Відповідно до п. 97.3 ст. 97 ПК України, у разі якщо внаслідок ліквідації платника податків частина його грошових зобов'язань чи податкового боргу залишається непогашеною у зв'язку з недостатністю майна, така частина погашається за рахунок майна засновників або учасників такого підприємства, якщо вони несуть повну або додаткову відповідальність за зобов'язаннями платника податків згідно із законом, у межах повної або додаткової відповідальності, а в разі ліквідації філії, відділення чи іншого відокремленого підрозділу юридичної особи - за рахунок юридичної особи незалежно від того, чи є вона платником податку, стосовно якого виникло грошове зобов'язання або виник податковий борг такої філії, відділення, іншого відокремленого підрозділу.

Нормами пп. 97.4.1 п. 97.4 ст. 97 ПК України передбачено, що особою, відповідальною за погашення грошових зобов'язань чи податкового боргу платника податків, стосовно платника податків, який ліквідується, є ліквідаційна комісія або інший орган, що проводить ліквідацію згідно із законодавством України.

Судом встановлено, що наказом Департаменту міського господарства №336 від 07.09.2017 було створено комісію з ліквідації КП «ЖРЕР №4».

Положеннями ст. 111 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV (далі – ЦК України) врегульовано порядок ліквідації юридичної особи.

Так, ч. 7 зазначеної статті передбачено, що для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання податковим органам та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку.

До моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає податковим органам, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Згідно ч.ч. 8 – 11 ст. 111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

Проміжний ліквідаційний баланс затверджується ліквідаційною комісією (ліквідатором) юридичної особи.

Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу.

У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи.

До затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає податковим органам, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Після завершення розрахунків з кредиторами ліквідаційна комісія (ліквідатор) затверджує ліквідаційний баланс та забезпечує його подання до податкового органу.

Незважаючи на чітко встановлену законодавством процедуру стягнення податкового боргу з підприємства, що ліквідовується, ГУ ДПС у Закарпатській області у спірних правовідносинах такої не дотрималося, натомість звернулося з даним позов до суду з метою стягнення суми такої з органу місцевого самоврядування в порядку ст. 96 ПК України.

Оскільки вказані законодавчі норми передбачають кардинально різні процедури погашення податкового боргу, кожна з яких застосовується у конкретно визначеному випадку, суд вважає, що контролюючий орган не вправі здійснити їх заміну на власний розсуд.

З огляду на вищенаведене суд звертає увагу ГУ ДПС у Закарпатській області на те, що для реалізації законодавчо встановленого обов’язку забезпечення стягнення до бюджету заборгованості КП «ЖРЕР №4» він вправі застосувати порядок, встановлений ст. 97 ПК України, а не звертатися до суду з позов в порядку ст. 96 ПК України.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини крізь призму встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог та наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

У зв’язку з відмовою у задоволенні позову питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 09 серпня 2024 року.

Суддя

Р.О. Ващилін