Справа № 620/15923/23
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Єгорової Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Корюківської міської ради Корюківського району Чернігівської області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 у справі за адміністративним позовом керівника Корюківської окружної прокуратури до Корюківської міської ради Корюківського району Чернігівської області, за участю третіх осіб - Прибинської гімназії Корюківської міської ради Корюківського району Чернігівської області, Відділу освіти, культури, молоді та спорту Корюківської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не оформлення правовстановлюючих документів та права власності на будівлю Прибинської гімназії Корюківської міської ради, розташованої в ній захисної споруди цивільного захисту населення №93224, вартістю 1566500,98 грн та земельної ділянки під ними, що знаходяться за адресою: вул. Лісова, 5, с. Прибинь, Корюківського району Чернігівської області;

- зобов`язати відповідача вжити заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів та права власності на будівлю Прибинської гімназії Корюківської міської ради, захисної споруди цивільного захисту населення №93224, вартістю 1566500,98 грн та земельної ділянки під ними, що знаходяться за адресою: вул. Лісова, 5, с. Прибинь, Корюківського району Чернігівської області.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що у спірних правовідносинах ним не було допущено протиправної бездіяльності.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на території Корюківської міської ради за адресою: вул. Лісова, 5, с. Прибинь Корюківського району Чернігівської області знаходиться Прибинська гімназія Корюківської міської ради, в приміщенні якої знаходиться захисна споруда цивільного захисту № 93224, площею 74 кв. м., місткістю 50 чоловік.

Згідно з паспортом захисної споруди цивільного захисту населення - протирадіаційного укриття (далі - ПРУ) із обліковим номером 93224, вказана споруда перебуває на балансі Корюківської районної ради та знаходиться за адресою: вул. Лісова, 5, с. Прибинь, Корюківського району, Чернігівської області.

Захисна споруда цивільного захисту населення із обліковим номером 93224 вбудована у будівлю Прибинської гімназії Корюківської міської ради та призначена для укриття учнів, вчителів, працюючого персоналу та населення.

Згідно з технічними характеристиками, ПРУ із обліковим номером 93224 введено в експлуатацію у 1957 році, має загальну площу 74 кв.м та місткість 50 осіб, вартістю відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта 1566500, 98 грн.

Відповідно до рішення 41 сесії сьомого скликання Корюківської міської ради від 06.10.2020 № 8-41/VII «Про прийняття майна та закладів освіти у міську комунальну власність Корюківської міської територіальної громади», Корюківською міською радою прийнято безоплатно із спільної власності територіальних громад міста, селища та сіл Корюківського району у міську комунальну власність Прибинську загальноосвітню школу І-ІІ ступенів Корюківської районної ради Чернігівської області та перейменовано на Прибинську загальноосвітню школу І-ІІ ступенів Корюківської міської ради Чернігівської області.

Відповідно до Статуту Прибинської гімназії Корюківської міської ради Чернігівської області, затвердженого рішенням Корюківської міської ради від 30.08.2022 № 1-14/VIII, Прибинська гімназія Корюківської міської ради є правонаступником усіх майнових прав та обов`язків Прибинської ЗОШ І-ІІ ступенів Корюківської міської ради. Засновником та власником гімназії є Корюківська міська рада Чернігівської області, яка здійснює повноваження з управління майном закладу освіти.

Прибинська гімназія Корюківської міської ради Чернігівської області на даний час є діючим закладом освіти, має статус юридичної особи, проводить свою діяльність відповідно до затвердженого рішенням Корюківської міської ради від 30.08.2022 № 1-14/VIII Статуту та перебуває у комунальній власності Корюківської міської ради з 30.08.2020.

Відповідно до інформації відділу № 1 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області № 1970/421-23-0.381, земельна ділянка по вул. Лісова, 5, с. Прибинь, Корюківського району, Чернігівської області, на якій розташована Прибинська гімназія Корюківської міської ради не сформована та не зареєстрована.

Крім цього, за результатами моніторингу відомостей Публічної кадастрової карти України встановлено відсутність будь-якої інформації щодо земельної ділянки під об`єктами нерухомості за адресою: Чернігівська область, Корюківський район, с. Прибинь, вул. Лісова, 5.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 31.08.2023, за адресою: вул. Лісова, 5, с. Прибинь, Корюківського району Чернігівської області будь-яке нерухоме майно не зареєстровано.

Згідно з інформації КП «Рампа» від 21.09.2023 № 295/09-23, станом на 31.12.2012 право власності на об`єкти нерухомого майна (приміщення та протирацідіаційне укриття) за адресою: вул. Лісова, 5, с. Прибинь, Корюківського району, Чернігівської області, не зареєстровано. Документи на вказані об`єкти нерухомого майна не виготовлялися.

Вважаючи, що у спірних правовідносинах позивач неналежним чином виконує свої повноваження, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що міська рада, згідно вказаних норм, є органом, уповноваженим здійснювати управління комунальним майном, то саме на неї покладено обов`язок по вжиттю заходів, спрямованих на оформлення та державну реєстрацію права власності на захисну споруду цивільного захисту - протирадіаційне укриття №93224, що знаходиться по вул. Лісова,5, в с. Прибинь, Корюківського району Чернігівської області.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 131-1 Конституції України, на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно норм Закону України «Про прокуратуру» прокурор одержує передбачену законом можливість захищати права та інтереси не конкретного державного органу, а дещо абстрактні інтереси держави, що в широкому сенсі можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів і являти собою потребу в здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих, зокрема, на гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, а також охорону землі, лісів, водойм як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, в тому числі, й територіальних громад.

При вирішенні справи суд бере до уваги, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, а тому прокурор в кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку невчинення Корюківської міської ради Корюківського району Чернігівської області відповідних дій у спірних правовідносинах, є підставою для звернення прокуратури до суду.

Так, згідно частини першої статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (частина третя статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно частини п`ятої статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

У силу вимог статті 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що органом, уповноваженим управляти комунальним майном територіальної громади міста Корюківка Корюківського району Чернігівської області на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді є Корюківська міська рада.

У пункті 14 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України визначено, що захисні споруди цивільного захисту - інженерні споруди, призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів.

Суб`єктами забезпечення цивільного захисту є центральні органи виконавчої влади, інші державні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання, громадські організації (частина друга статті 6 Кодексу цивільного захисту України).

В силу вимог частини восьмої статті 32 Кодексу цивільного захисту України утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.

Пунктом 9 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №138 (далі - Порядок), установлено, що утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема: виконання вимог законодавства щодо визначення потреби, створення, використання, утримання, реконструкції та ведення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту територіальної громади, здійснення контролю за станом утримання таких споруд та готовності їх до використання за призначенням та підтримкою в належному технічному стані (частина перша статті 36-1 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні).

Таким чином, як вірно вказав суд першої інстанції, утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням покладається на суб`єктів господарювання, на балансі яких вони перебувають, за рахунок власних коштів.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.

Отже, речові права на спірне майно підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до пунктів 6, 7, 44 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", іншими законами України та цим Порядком.

Для державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт державної або комунальної власності, будівництво якого завершено та право власності на який не зареєстровано до 1 січня 2013 р., за відсутності документа, що посвідчує набуття права державної або комунальної власності на такий об`єкт, подаються: документ, що підтверджує факт перебування закінченого будівництвом об`єкта у комунальній власності, виданий відповідним органом місцевого самоврядування (у разі державної реєстрації права комунальної власності); документ, що підтверджує факт відсутності перебування закінченого будівництвом об`єкта у державній власності, виданий Фондом державного майна чи його регіональним відділенням (у разі державної реєстрації права комунальної власності).

У матеріалах справи відсутні докази оформлення правовстановлюючих документів на вказану спірне майно.

При цьому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що згідно викладених вище норм саме відповідач є органом, уповноваженим здійснювати управління комунальним майном, а тому саме на нього покладено обов`язок по вжиттю заходів, спрямованих на оформлення та державну реєстрацію права власності спірного майна.

Позивач в апеляційній скарзі вказує про те, що спірна захисна споруда цивільного захисту не передавалась та не належить йому.

Надаючи оцінку таким доводам, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що матеріали справи містять суперечливі документи, які стосуються споруди (приміщення) ПРУ № 93224. Так, у різні періоди складалися різні документи (технічні паспорти, акти інвентаризації, аткги оцінки, паспорти укриття), які, в силу невстановлених причин, містять різні дані щодо власника, балансоутримувача, площі, типу розташування стану та експлуатації цієї споруди (т. 1 а.с. 55-73).

Відповідно до частини першої статті 90 КАС суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши наведені та інші наявні у матеріалах справи документи, керуючись своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що захисна споруда цивільного захисту № 93224, площею 74 кв. м., місткістю 50 чоловік є вбудованою та знаходиться на території Корюківської міської ради за адресою: вул. Лісова, 5, с. Прибинь Корюківського району Чернігівської області у приміщенні Прибинської гімназії Корюківської міської ради, яку згідно згаданих вище документів було безоплатно передано у комунальну власність відповідачу. Будь-яких відомостей про знищення цієї споруди або ж зміни її цільового призначення у встановленому порядку матеріали справи не містять.

Таким чином, безпідставним є твердження скаржника про відсутність у нього обов`язку щодо оформлення правовстановлюючих документів та права власності на вказану споруду.

Враховуючи викладені обставини у сукупності колегія суддів вважає, що відповідач був зобов`язаний вжити заходів для оформлення правовстановлюючих документів спірне майно, оскільки внаслідок не вчинення необхідних дій для оформлення таких документів, зазначене призводить до порушень самих інтересів держави, що у свою чергу покладає на прокурора обов`язок на звернення до суду для їх захисту.

Доводи та долучені до апеляційної скарги докази про те, що позивачем було оформлено правовстановлюючі документи на частину майна, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідні документи не були надані до суду першої інстанції та, більше того, були відсутні у позивача на час виникнення даного спору. Доказів того, що станом на час винесення оскаржуваного рішення вказані документи були відсутні у віданні відповідача, ним також не надано.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Корюківської міської ради Корюківського району Чернігівської області без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 залишити - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Н.М. Єгорова