Справа № 500/3766/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3766/24

08 серпня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Дарморіс Оксану Маркіянівну звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, у якому просить:

визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 14.03.2024 №96 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV);

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати з 08.03.2024 ОСОБА_1 до страхового стажу відповідно до статті 24 Закону №1058-ІV та до стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, періоди роботи за вересень 2004 року, листопад 2007 року, серпень, листопад-грудень 2008 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплатити з 08.03.2024 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV.

В обґрунтування позову вказує, що 05.03.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 14.03.2024 №96 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача та звертає увагу, що Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області протиправно відмовило позивачу у зарахуванні періодів його роботи за вересень 2004 року, листопад 2007 року, серпень, листопад-грудень 2008 року через відсутність доходу та несплату страхових внесків, бо вказаний період підтверджено записами трудової книжки позивача, довідкою роботодавця про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Вказує на те, що відповідальність за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, іншої звітності та за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Вважає, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за вересень 2004 року, листопад 2007 року, серпень, листопад-грудень 2008 року, не є підставою для не зарахування вказаних періодів роботи до страхового стажу, у тому числі до пільгового стажу роботи.

На момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (05.03.2024) з заявою про призначення пенсії позивач мав стаж роботи за Списком № 1 10 років 01 місяць 08 днів, його загальний страховий стаж становив 27 років 03 місяці 08 днів, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. З огляду на вказане позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений частиною другою статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), та з урахуванням положень статей 257-262 КАС України.

05.07.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області проти позову заперечує з огляду на таке.

Позивач 05.03.2024 звернувсь до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, рішенням якого №96 від 14.03.2024 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Страховий стаж позивача з урахуванням пільгового стажу становить 26 років 10 місяців 08 днів, пільговий стаж за Списком № 1 - 09 років 09 місяців 10 днів.

До пільгового страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи протягом вересня 2004 року, листопада 2007 року, серпня, листопада-грудня 2008 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про нарахування як доходу, так і сплату страхових внесків.

Крім того, до пільгового страхового стажу позивача не зараховано період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 29.01.1999 по 07.02.1999, оскільки не підтверджено, що виплата матеріальної допомоги по безробіттю здійснювалась у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.

Вважає оскаржуване рішення від 14.03.2024 про відмову в призначенні пенсії правомірним, просить відмовити у задоволенні позову повністю (а.с.34-37).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відзив на позов у строк встановлений судом не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.03.2024 у віці 49 років 11 місяців звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, додавши до заяви документи, зазначені у розписці-повідомленні (а.с.43-45).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 14.03.2024 №96 відмовлено позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У рішенні вказано, що страховий стаж особи з урахування пільгового стажу становить 26 років 10 місяців 08 днів. Пільговий стаж роботи заявника за Списком №1 становить 09 років 09 місяць 10 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди:

роботи протягом вересня 2004 року, листопада 2007 року, серпня, листопада-грудня 2008 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про нарахування доходу та сплату страхових внесків;

отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 29.01.1999 по 07.02.1999 згідно з довідкою № 14/01-1/175, оскільки не підтверджено, що виплата матеріальної допомоги по безробіттю здійснювалася у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації;

до пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано періоди:

роботи протягом вересня 2004 року, листопада 2007 року, серпня, листопада-грудня 2008 року згідно із довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.03.2024 № 04/03/2, оскільки періоди не зараховані до страхового стажу.

Також зазначено, що заявник має право на зниження пенсійного віку на 9 років (а.с.24).

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 15.03.2024 №1900-0204-8/13338 (а.с.23)

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним в частині незарахування до загального та пільгового страхового стажу періодів роботи протягом вересня 2004 року, листопада 2007 року, серпня, листопада-грудня 2008 року, через відсутність даних про нарахування доходу та сплату страхових внесків, а тому звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.

Пунктом 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам чоловікам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Спірні правовідносини стосуються незарахування окремих періодів до загального та пільгового страхового стажу через відсутність доходу та сплати страхових внесків у цей період.

Стосовно обчислення страхового стажу, у тому числі пільгового стажу, то таке питання регламентовано наступним чином.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок (частина третя статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Отже, умовою для зарахування з 01.01.2004 страхового стажу, у тому числі пільгового, є отримання особою доходу та сплата страхових внесків в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Спірним у цій справі є період після 01.01.2004.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативі незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом положень статті 62 Закону № 1788-ХІІ та статті 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (у редакції, чинній на дату звернення за призначенням пенсії) (далі - Порядок №637).

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками №1, №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383.

Відповідно до пункту 10 цього Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (який наведений вище).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 при поданні заяви про призначення пенсії подав до органів Пенсійного фонду України трудову книжку серії НОМЕР_1 та довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 01.03.2024 № 01/03/1, від 04.03.2024 № 04/03/1 та № 04/03/2 (а.с.8-13).

Згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 , позивач 08.02.1999 прийнятий на роботу учнем видувальника скловиробів на AT «Бережанський склозавод» (запис № 10); 02.08.1999 переведений набирачем скломаси по II розряду (запис № 11); 02.11.1999 переведений учнем обробника скловиробів (запис № 12); 17.02.2000 присвоєно III розряд обробника видувних виробів (запис № 13); 16.10.2002 переведений учнем видувальника скловиробів (запис № 14); 02.12.2008 звільнений з роботи за згодою сторін, ст. 36 КЗпП України. 22.04.2009 позивач прийнятий на роботу на ВАТ «Бережанський склозавод» тимчасово обробником видувних виробів; 05.08.2009 звільнений з роботи за згодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 16.01.2003 № 36 (чинним на період роботи позивача) розділом XV (підрозділ 1а, код КП 15.1а) передбачена професія робітників «видувальник скловиробів». Отже, позивач працював за професіями, які передбачені Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, у будь-якому випадку з 01.01.2004 підставою для зарахування до страхового стажу, у тому числі пільгового, є отримання доходу, з якого нараховано і сплачено страхові внески. А тому при розгляді заяв про призначення пенсії пенсійний орган враховує відомості про сплату страхових внесків.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II цього Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) у спірні періоди (09.2004, 11.2007, 08, 11-12.2008) заробітна плата не нараховувалася взагалі і, відповідно, не сплачувалися страхові внески. Так, протягом 2004 року відображено нарахування та сплату доходу і страхових внесків за 11 місяців 2004 року, окрім вересня 2004 року, протягом 2007 року за 11 місяців окрім листопада 2007 року, протягом 2008 року за 9 місяців, окрім серпня, листопада-грудня 2008 року.

Доказів нарахування позивачу заробітної плати за період вересня 2004 року, листопада 2007 року, серпня 2008 року, листопада-грудня 2008 року матеріали справи не містять, такий факт (отримання доходу) заперечується відповідачем, позаяк не відображений в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Оскільки у спірні періоди позивачу не була нарахована та виплачена заробітна плата (а доказів протилежного позивачем не надано), то відповідно відсутня і сплата й обов`язок роботодавця нараховувати та сплачувати страхові внески за період, коли дохід не виплачувався.

Мотивація представника позивача зводиться до того, що обов`язок із подання звітності та сплату внесків і, відповідно, відповідальність за неподання звітності та за не сплату страхових внесків законом покладено саме на підприємство-страхувальника. А тому відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за вересень 2004 року, листопад 2007 року, серпень, листопад-грудень 2008 року, не є підставою для не зарахування вказаних періодів роботи до страхового стажу, так і до пільгового стажу роботи.

Ці пояснення суд вважає необгрунтованими з огляду на те, що в даному випадку має місце не лише відсутність сплати страхових внесків, але й відсутність нарахованої заробітної плати за цей період позивачу. Тобто відсутня відповідальність роботодавця за несплату страхових внесків, бо такі не нараховувалися через те, що жоден дохід не виплачувався працівнику.

Такі висновки суд робить з аналізу положень Закону №1058-IV. Так, відповідно до статті 1 цього Закону наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Позивач долучив до позовної заяви довідку ліквідатора ВАТ «Бережанський склозавод» від 02.05.2024 №02/05/1 про те, що ОСОБА_1 протягом вересня 2004 року, листопада 2007 року, серпня, листопада-грудня 2008 року відпустки без збереження заробітної плати не надавалися (а.с.22).

Разом з тим, така довідка не є належним доказом на підтвердження того, що позивачу за цей період нараховувалася заробітна плата і страхові внески, які не перераховані до бюджету.

Виходячи з мотивації позову, представник позивача вважає, що роботодавець позивача міг не подати відповідну звітність і не вказати про нарахування заробітної плати за цей період і сплату страхових внесків за цей період, через що відповідні відомості не відображені в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Суд вважає такі доводи представника позивача припущеннями.

Оскільки позивач представив довідку ліквідатора ВАТ «Бережанський склозавод» від 02.05.2024 №02/05/1 про те, що ОСОБА_1 протягом вересня 2004 року, листопада 2007 року, серпня, листопада-грудня 2008 року відпустка без збереження заробітної плати не надавалися, то він не позбавлений можливості у цього ж ліквідатора з`ясувати питання нарахування та виплати заробітної плати у спірні періоди, про що отримати відповідну довідку. Саме такий документ про нарахування ОСОБА_1 протягом вересня 2004 року, листопада 2007 року, серпня, листопада-грудня 2008 року заробітної плати ВАТ «Бережанський склозавод», у разі її нарахування, (при її невідображенні у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) може свідчити про отриманий дохід позивачем та відповідальність роботодавця за несплату страхових внесків і можливість зарахування спірних періодів як до загального, так і до пільгового страхового стажу.

Лише невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, але при умові нарахування і виплати працівнику заробітної плати, не може позбавити позивача соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на вказаному підприємстві. Судом не встановлено неналежного виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, подання звітності, позаяк відсутні докази на підтвердження виникнення такого обов`язку у зв`язку з виплатою доходу позивачу.

Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків лише при умові, що таке підприємство нараховувало у цей період заробітну плату працівнику.

Відтак, суд не вбачає підстав для зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу відповідно до статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (загального страхового стажу) та до стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України (пільгового страхового стажу) періодів роботи за вересень 2004 року, листопад 2007 року, серпень, листопад-грудень 2008 року.

При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися до органів Пенсійного фонду України повторно після отримання додаткових документів, що підтверджують нарахування йому нарахування у період роботи за вересень 2004 року, листопад 2007 року, серпень, листопад-грудень 2008 року заробітної плати роботодавцем ВАТ «Бережанський склозавод» (у разі фактичного нарахування такої).

Враховуючи встановлені обставини у цій справі про відсутність виплати доходу позивачу у спірні періоди та беручи правове регулювання питання зарахування страхового стажу з 01.01.2004, суд дійшов висновку про правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 14.03.2024 №96 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в тій частині, що оскаржується, та відсутність підстав для зарахування спірних періодів до страхового стажу, у тому числі пільгового. У задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою у позові, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вулиця Морехідна, 1, місто Миколаїв, Миколаївська область, 54020, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складено та підписано 08.08.2024.

Суддя Чепенюк О.В.