Справа № 320/6427/22
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6427/22 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчини певні дії,

У С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Київській області), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у виплаті допомоги на поховання на померлу ОСОБА_2 , щодо виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) допомоги на поховання померлої пенсіонерки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) допомогу на поховання померлої пенсіонерки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем відмовлено у виплаті допомоги на поховання померлої пенсіонерки матері позивача - ОСОБА_2 , оскільки має місце факт розбіжності у прізвищі померлої " ОСОБА_3 ". На думку позивача, в діях відповідача вбачається зайвий формалізм, тому оскаржуване рішення є протиправним.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року позов задоволено:

- визнати протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у виплаті допомоги на поховання на померлу ОСОБА_2 , щодо виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) допомоги на поховання померлої пенсіонерки ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) допомогу на поховання померлої пенсіонерки ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що при опрацюванні заяви позивача встановлено, що в доданих останнім документах містяться розбіжності, а саме в паспорті та в свідоцтві про смерть зазначене прізвище - ОСОБА_4 , а в ідентифікаційному коді - ОСОБА_7. Також апелянт вказує, що позивачем не надано документів, що підтверджують право на отримання інформації стосовно ОСОБА_2 та факт родинних стосунків між позивачем та померлою ОСОБА_2

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 (а.с.16).

Позивач, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження НОМЕР_4 (а.с.10).

Позивач 09.05.2022 звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив надати відповідь на отримання допомоги на поховання його матері ОСОБА_2 (а.с.40).

До вказаної заяви було додано: свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , копію паспорту.

20.05.2022 ГУ ПФУ у Київській області листом №1000-0202-8/45944 повідомило позивача про те, що документів, що підтверджують право на отримання інформації стосовно ОСОБА_5 та факт родинних стосунків між позивачем та померлою особою не надано, з огляду на що правові підстави надати запитувану інформацію відсутні.

Рішенням від 31.05.2022 №1000-0501-8/48550 ГУ ПФУ у Київській області (а.с.17) відмовлено у виплаті допомоги на поховання, у зв`язку з тим, що має місце факт розбіжності у прізвищі померлої ( ОСОБА_3 ).

У вказаному рішенні зазначено: "До заяви на виплату на поховання № 1862 від 27.05.2022 Вами надані документи: паспорт, код, свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть на померлу ОСОБА_2 , а на обліку Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області перебуває ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем спірного рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи у сукупності надають змогу ідентифікувати особу померлої пенсіонерки та встановити обставини того, що свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , яким задокументовано смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Україна, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Рикунь, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке видано Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, видано саме стосовно смерті померлої пенсіонерки ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , при вирішенні заяви ОСОБА_1 , на переконання суду, відповідачем було проявлено надмірний формалізм та протиправно відмовлено у виплаті допомоги на поховання. На підставі викладеного суд приходить до висновку про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у виплаті допомоги на поховання померлої пенсіонерки ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1 .

Колегія суддів не може не погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

До соціальних послуг, передбачених цим Законом, належить допомога на поховання пенсіонера (частина 3 статті 9 Закону №1058-IV).

Відповідно до статті 53 Закону №1058-IV у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок).

Пунктами 5.1 та 5.2 Порядку встановлено, що особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання (додаток 7), свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року № 1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 липня 2008 року за № 691/15382) або довідку про смерть пенсіонера. У разі реєстрації смерті за межами України подається свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті, виданий компетентним органом іноземної держави.

Заява про виплату допомоги на поховання та необхідні документи працівником структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, приймаються у порядку, передбаченому пунктом 4.2 розділу IV цього Порядку, та засобами програмного забезпечення передаються для опрацювання до структурного підрозділу з питань виплати пенсій органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Так, як вже було зазначено, позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату допомоги на поховання з наданням документів: паспорт, ідентифікаційний код, свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть.

З матеріалів справи вбачається, що надані документи містять дату народження та місце народження померлої пенсіонерки ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , Україна, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Рикунь.

Отже згідно з паспортом громадянина України серія НОМЕР_5 , виданого Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області 08.04.2011, прізвище громадянки ОСОБА_6 " ОСОБА_4 ", ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Україна, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Рикунь (а.с. 12, 41).

При цьому, згідно з довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера від 26.11.2002, виданої Державною податковою адміністрацією України, прізвище ОСОБА_6 зазначено "ОСОБА_7", НОМЕР_2 (а.с.13, 35).

Разом з тим, в матеріалах справи наявна копія паспорта громадянина України серія НОМЕР_6 прізвище громадянки ОСОБА_6 " ОСОБА_7 ", ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Україна, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Рикунь, виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області 11.02.1997 (а.с. 11, 32).

В матеріалах справи міститься пенсійне посвідчення серії НОМЕР_7 , видане 22.02.2005 Управлінням Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області на ім`я ОСОБА_2 , номер пенсійної справи 134728 (а.с.14).

В наданих відповідачем матеріалах пенсійної справи ОСОБА_2 наявні, зокрема: довідка про присвоєння ідентифікаційного номера від 26.11.2002, видана Державною податковою адміністрацією України, прізвище ОСОБА_6 зазначено " ОСОБА_7 ", НОМЕР_2; копія паспорта громадянина України серія НОМЕР_6 прізвище громадянки ОСОБА_6 " ОСОБА_7 ", ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Україна, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Рикунь, виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області 11.02.1997; копія посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1993 р.р. (Категорія 4) НОМЕР_10, видане Київською облдержадміністрацією 17.06.1993, на ім`я ОСОБА_2 ; протокол про призначення пенсії №1/52 від 2.05.1995 ОСОБА_2 , та розпорядження на перерахунки пенсії ОСОБА_2 , в яких зазначено дату народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 70-84).

Позивачем до матеріалів справи надано Експертний висновок Інституту української мови Національної академії наук від 30.06.2022 №307/193 (а.с. 18), в якому були досліджені вище описані документи, а саме: паспорт НОМЕР_8 від 11.02.1977; ідентифікаційний код НОМЕР_11 від 26.11.2002; паспорт НОМЕР_5 від 08.04.2011; посвідчення пенсіонера НОМЕР_7 від 22.02.2005; свідоцтво про смерть НОМЕР_3 від 22.04.2022; свідоцтво про народження НОМЕР_4 від 20.09.1976 та паспорт позивача НОМЕР_9 від 11.01.1997.

Так, відповідно до вказаного висновку запис прізвища у формі ОСОБА_7 не відповідає нормам української літературної мови, є помилковим, що виник внаслідок відтворення в українськомовних документах (транслітерації) російськомовного звучання ОСОБА_9; нормативною для української мови є форма ОСОБА_4 (див.: Український правопис. - Київ, 2019. - С. 178 (параграф 144, п.10)). Функціонально форми прізвища ОСОБА_8 є тотожними входять до атропонімійних формул, якими ідентифіковано ту саму особу - ОСОБА_2 (народжена ІНФОРМАЦІЯ_4 ), та підтверджено родинні зв`язки з особою ОСОБА_1 (народжений ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Отже, з наявних в матеріалах документах можна зробити висновок, що при перекладі імені померлої ОСОБА_2 було допущено орфографічні помилки.

Зважаючи на те, що надані позивачем документи у сукупності надають змогу ідентифікувати особу померлої пенсіонерки та встановити обставини того, що свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , яким задокументовано смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Україна, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Рикунь, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке видано Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, видано саме стосовно смерті померлої пенсіонерки ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , при вирішенні заяви ОСОБА_1 , на переконання суду, відповідачем було проявлено надмірний формалізм та протиправно відмовлено у виплаті допомоги на поховання.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у виплаті допомоги на поховання померлої пенсіонерки ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1 .

Твердження апелянта відповідача про те, що позивачем не надано документів, що підтверджують право на отримання інформації стосовно ОСОБА_2 та факт родинних стосунків між позивачем та померлою ОСОБА_2 колегія суддів відхиляє, позаяк указані обставини не були підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що вбачається зі свідоцтва про народження НОМЕР_4 (а.с.10).

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки їх суть зводиться до констатації норм законодавства, а не помилок чи то порушень судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, за таких обставин доводи апеляційної скарги не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

Судовою колегією враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді І.О. Грибан

В.Ю. Ключкович