Справа № 604/911/24
Суддя: Сидорак Г. Б.
Дата ухвалення: 2024-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 604/911/24
Провадження № 2-а/604/12/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року сел. Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сидорак Г.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Драус О.О., який здійснює предствництво інтересів на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги №1080097 від 21 червня 2024 року, звернулася до суду з адміністративним позовом до ГУНП в Тернопільській області та ДПП НПУ, в якому просить скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2386730 від 14 червня 2024 року, а справу про адміністративне правопорушення - закрити. В обгрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначає, що 14.06.2024 року в смт Гримайлів, дорога 12002, інспектор відділення поліції №3 (смт. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області Романенко В.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопоуршення забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2386730, згідно з якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 510 гривень. Разом із цим, позивач вважає, що правопорушення не вчиняв, а поліцейським формально, без належних доказів та з`ясування обставин справи, прийнято рішення про притягнення позивача до відповідальності.

Представник відповідача ГУНП в Тернопільській області у відзиві на позов просить відмовити в задоволенні позову, оскільки поліцейським винесено оскаржувану постанову на законних підставах, вона є обґрунтованою і позивач не висловлював скарг на постанову. Крім того, зазначив, що Департамент патрульної поліції Національної поліції України не є належним співвідповідачем у справі, оскільки оскаржується рішення працівника ГУНП в Тернопільській області, а не ДПП НПУ.

Суд, дослідивши докази наявні у справі та надані відповідачем, приходить до висновку, що заявлений позов необхідно задоволити частково з наступних підстав.

Так, встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2386730 від 14 червня 2024 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 гривень за те, що він 14 червня 2024 року о 07:25 год, в смт Гримайлів, дорога 12002, керував транспортним засобом марки «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3.в. ПДР України.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255цього Кодексу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем до відзиву на позов надано диск із відеозаписом з місця зупинки ОСОБА_1 , однак на ньому відсутній відеозапис, який би підтверджував, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем безпеки. Натомість, відеофіксація відображає рух автомобіля заднім ходом для паркування, поліцейський надає допомогу водію жестами та словами, надалі після повної зупинки автомобіля поліцейський відразу переходить до розмови з ОСОБА_1 про оформлення адміністративного матеріалу за ч.1 ст 130 КУпАП, при цьому не повідомляючи водія про те, що він порушив п.2.3.в. ПДР України, ч. 5 ст. 121 КУпАП та щодо нього буде винесено постанову.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17.

Частина друга ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

В справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина п`ята статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами у розмірі розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2.3 в) Правил дорожнього руху водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів. Однак, з долученого відеозапису неможливо встановити чи був транспортний засіб марки «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаний засобами пасивної безпеки та чи дійсно не використовував ремінь водій. Більше того, в постанові відсутні підписи ОСОБА_1 про те, що він ознайомлений з правами та зі змістом постанови, як і не зафіксовано належним чином, що позивач відмовився від її підписання чи отримання; відеозапис не містить жодного згадування про порушення правил використання засобів пасивної безпеки.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріли справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до ГУНП в Тернопільській області слід задоволити, оскільки відповідачем не представлено будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Щодо заявлених вимог до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 7) ч.1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з п. 1) ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Частина четверта ст. 46 КАС України передбачає, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Стаття 160 КАС України передбачає обов`язок позивача в разі подання позову до декількох відповідачів зазначити зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Судом встановлено, що інспектор Романенко В.В., який виніс оскаржувану постанову, є службовою особою відділення поліції №3 (смт. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області. Як зазначає відповідач у відзиві, згідно п. 2. р. IV Наказу Національної поліції України від 06.11.2015 №73 «Про затвердження Положення про Департамент патрульної поліції», Департамент патрульної поліції та його підрозділи становлять єдину систему. Підрозділи Департаменту патрульної поліції, до яких належить й Управління патрульної поліції в Тернопільській області, підзвітні та підконтрольні Департаменту патрульної поліції.

Таким чином Управління патрульної поліції в Тернопільській області не є структурним підрозділом ГУНП в Тернопільській області та не входить в штат ГУНП в області, відповідно й працівники УПП в Тернопільській області не перебувають у службових відносинах з ГУНП в області, а тому Департамент патрульної поліції Національної поліції України не може нести відповідальність за дії працівників ГУНП в Тернопільській області, а тому в цій частині позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

ОСОБА_1 були понесені витрати на оплату судового збору, що підтверджується квитанцією №34 від 03.07.2024 року на суму 605,60 гривень.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що за результатами судового розгляду суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору в розмірі 605,60 гривень.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 9, 72, 73, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, ст.ст. 251, 252, 280, 283 КУпАП, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2386730 від 14 червня 2024 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП закрити.

В частині позовних вимог до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України відмовити.

Стягнути із Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в порядку, передбаченому ст. 297 КАС України, з врахування особливостей, передбачених ч. 6 ст. 286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області; юридична адреса: м. Тернопіль, вул. Валова, 11, ;

відповідач: Департамент патрульної поліції; юридична адреса: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, .

Суддя Г.Б. Сидорак