Справа № 620/229/24
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/229/24 Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ по особовому складу начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 645 о/с від 21.12.2023 про призначення ОСОБА_1 інспектором реагування патрульної поліції №1 (м. Короп) Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП, звільнивши його з посади інспектора сектору з реагування патрульної поліції №1 (м. Бахмач) Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області, з 25.12.2023;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Бахмач) Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області з 25.12.2023.

Свої вимоги мотивує тим, що в зв`язку з реорганізацією Ніжинського районного відділу поліції в Ніжинське районне управління поліції ГУНП в Чернігівській області він 17.11.2023 подав рапорт про прийняття його на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Бахмач) Ніжинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області. Разом з тим, оскаржуваним наказом відповідач призначив його на посаду інспектора з реагування патрульної поліції №1 (м. Короп) Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП. Таке переведення в іншу місцевість позивач вважає протиправним, оскільки таке переведення відбулось без згоди поліцейського, а також посада на яку призначено ОСОБА_1 не є рівнозначною із попередньою посадою.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що приймаючи оскаржуваний наказ, відповідач не зазначив, яким чином поліцейському повинні бути забезпечені відповідні житлові умови з урахуванням його сімейного стану, а також компенсовані усі витрати, пов`язані з переїздом. На переконання апелянта, переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно мати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби. Звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні суд не надав належної оцінки доводам позивача про те, що наказ відповідача не містить вказівки про тимчасове переведення ОСОБА_1 для проходження служби в інший підрозділ поліції на період введення в Україні воєнного стану. Також, на думку апелянта, відповідачем не доведено належними доказами необхідність переведення позивача на іншу посаду в інший територіально відокремлений підрозділ поліції саме в інтересах служби.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходить службу в органах Національної поліції, зокрема до 25 грудня 2023 року на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Бахмач) Ніжинського районного управління поліції ГУНП.

Наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 21.12.2023 № 645 о/с, відповідно до частини 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» капітана поліції ОСОБА_1 призначено інспектором з реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (смт. Короп) Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП, з 25.12.2023.

Вказане призначення відбулось на підставі рапорту заступника начальника ГУНП в Чернігівській області підполковника поліції Ігоря Волокітенка від 21.12.2023, подання ГУНП в Чернігівській області про призначення на посаду ОСОБА_1 від 21.12.2023.

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Закон № 580-VIII є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, а відтак у даному спорі мають пріоритет застосування норми спеціального законодавства .З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що ГУНП в Чернігівській області належними та допустимими доказами доведено доцільність переведення позивача на іншу посаду в інтересах служби. Крім того, суд врахував введення в Україні воєнного стану, в результаті чого виникає необхідність у негайному відновленні та підтриманні функціонування органів МВС для забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Колегія суддів не може не погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з ч. 3 ст. 59 Закону № 580-VIII рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Стаття 65 Закону № 580-VIII визначає порядок та підстави переміщення поліцейських.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону № 580-VIII переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Приписами ч. 2 ст. 65 Закону № 580-VIII встановлено, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Умовами ч. 7 ст. 65 Закону № 580-VIII передбачено, що переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Згідно з ч. 8 ст. 65 Закону № 580-VIII переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Крім того, відповідно до ст. 60 Закону № 580-VIII відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Наведені редакції ч. 8 ст. 65 та ст. 60 Закону № 580-VIII набули змін згідно із Законом від 15.03.2022 № 2123-IX «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану», який набрав чинності з 01 травня 2022 року.

Аналіз наведених норм Закону України «Про Національну поліцію» свідчить про те, що поліцейський, зважаючи на особливий характер державної служби, зобов`язаний проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника. Водночас, Закон № 580-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин містить умову регулювання відносин щодо проходження служби в поліції саме цим Законом.

Отже, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, що мало місце в судовій практиці.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 травня 2023 року у справі № 620/3663/19, яка підлягає обов`язковому застосуванню судами у відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2023 заступником начальника ГУНП в Чернігівській області на ім`я начальника ГУНП в Чернігівській області було подано рапорт про призначення позивача, інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Бахмач) Ніжинського районного управління поліції ГУНП, на посаду інспектора з реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (смт. Короп) Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП.

Також 21.12.2023 сформовано подання про призначення позивача на посаду інспектора з реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (смт. Короп) Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП, з 25.12.2023, враховуючи його позитивну характеристику та досвід службової діяльності, для більш ефективної роботи та виходячи з інтересів служби.

Як вбачається зі змісту подання ГУНП та рапорту від 21.12.2023 необхідність переведення позивача була обумовлена необхідністю належного виконання завдань відділенням поліції № 1 (смт. Короп) Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП, штат якого мав некомплект (16 посад) і відповідно не мав фізичної змоги виконувати повноцінно та в повному об`ємі завдання, які покладені на поліцію.

Таким чином, саме з огляду на необхідність заміщення вакантної посади з метою належної організації діяльності відповідного відділу поліції, враховуючи позитивні характеристики позивача, інтереси служби дійсно потребували заміщення посади інспектора з реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (смт. Короп) Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП.

Встановлені обставини спростовують доводи апелянта, покладені в обґрунтування вимог апеляційної скарги.

Також, колегія суддів враховує, що Верховний Суд у своїх постановах від 28.11.2018 у справі №820/6677/16, від 17.10.2019 у справі №420/5192/18, від 11.08.2020 у справі №620/2624/19, від 30.09.2020 у справі №640/20160/18, від 23.06.2021 у справі №240/14986/20 вже сформулював висновок щодо правильності застосування норм матеріального права при визначенні рівнозначних посад поліції для цілей переміщення поліцейських на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Зокрема, у вказаних постановах Верховний Суд зазначив, що служба в поліції за своїм змістом є державною службою особливого характеру, у зв`язку з чим, в частині, що не врегульована Законом №580-VIII, до спірних правовідносин може бути застосований Закон України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон №889-VIII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За визначенням, неведеним у пункті 6 частини першої статті 2 Закону №889-VIII, рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У контексті зазначеного слідує, що рівнозначність посади поліцейського включає в себе декілька факторів: спеціальне звання, підкатегорії посад з урахуванням рівнів державних органів, грошове забезпечення, а також функціональні обов`язки.

Із наданої відповідачем довідки від 17.01.2024 №33/124/21/01-2024 вбачається, що оклад за посадою, яку обіймав позивач станом на 24.12.2023 складав - 2400,00 грн, а оклад за посадою станом на 25.12.2023 становить 2400,00 грн.

Водночас, згідно з довідкою т.в.о. начальника УКЗ ГУНП в Чернігівській області від 18.01.2024 граничне спеціальне звання за посадою інспектор відділу (сектору) реагування патрульної поліції у складі управління (відділу, відділення) поліції є старший лейтенант, що свідчить про рівнозначність спірних посад.

Зважаючи на специфіку проходження служби в поліції та нормативне регулювання останньої, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ГУНП в Чернігівській області належними та допустимими доказами доведено доцільність переведення позивача на іншу посаду в інтересах служби.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки їх суть зводиться до констатації норм законодавства, а не помилок чи то порушень судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, за таких обставин доводи апеляційної скарги не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

Судовою колегією враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді І.О. Грибан

В.Ю. Ключкович