Справа № 545/4265/23
Суддя: Потетій А. Г.
Дата ухвалення: 2024-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/4265/23
Провадження № 2-а/545/21/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.08.2024 року Полтавського районного суду Полтавської області Потетій А.Г., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом представника позивача адвоката Кислого А.М. який діє в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив :

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить постанову Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі поліцейського взводу № 1 роки № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України сержанта поліції Герасименка Вадима Костянтиновича серія БАД № 016202 від 30.10.2023 у справі про адміністративне правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 126 та ч. 3 ст. 121 КУпАП України скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

Представник відповідача надала до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому просила залишити без змін постанову серії БАД № 016202 від 30.10.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України сержантом поліції Герасименко Вадимом Костянтиновичем, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Позивач ОСОБА_1 та адвокат Кислий А.М. у судове засідання не з`явилися, у позовні заяві просили постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити. Також адвокат Кислий А.М. надав заяву про відкладення розгляду справи, проте зважаючи що з моменту подання позовної заяви, а саме з 09.11.2023 року пройшов досить тривалий час та такі клопотання адвоката подавались неодноразово з різних причин, проте ним не надано жодного доказу на підтвердження обставин в зазначених в клопотаннях про перенесення засідання а також тих, що перешкоджають прибути йому у судове засідання для участі у розгляді справи.

Представник відповідача до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечувала.

З огляду на встановлені обставини суд констатує наступне.

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача 09.11.2023 року. 14.11.2023 року ухвалою суду по справі відкрито провадження.

22.11.2023 року до Полтавського районного суду Полтавської області, представником відповідача був поданий відзив на позовну заяву в якій остання виклала правову позицію відповідачів щодо позову, а саме не визнання позову.

В подальшому в Полтавському районному суді справа неодноразово відкладалась за клопотанням представника позивача.

Станом на 08.08.2024 року представником позивача знову подано заяву про відкладення у зв`язку з зайнятістю в іншому засіданні, але ні повістки ні інших доказів суду не надано, таким чином суд вважає такі дії адвоката як зловживання процесуальними правами направленими на затягуванням розгляду справи.

Таким чином, позивач, відповідач, в судове засідання не з`явилися. Про місце, дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Їхня неявка не є перешкодою для розгляду справи, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 1 ст. 205 КАС України.

Зважаючи на те, що сторони висловили свою позицію, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

На підставі викладеного суд вирішив провести розгляд справи у письмовому провадженні відповідно до вимог ст. 205 КАС України.

Ознайомившись із змістом позовної заяви, відзиву на позовну заяву, дослідивши докази справи, суд дійшов наступного висновку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України.

Крім того, суд вважає за можливе взяти до уваги положення ч. 3 ст. 383 КАС України, згідно якій на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Із змісту п. 4 ч. 5 ст. 44 КАС України вбачається, що учасники справи зобов`язані подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Із змісту ст. 286 КАС України вбачається, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови) , а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови) . За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України) .

За приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію , у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: як зокрема порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Використання у зазначених вище нормах формулювань від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення , розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222 - 244-20 КУпАП вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17, адміністративне провадження № К/9901/4436/17 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/91642924) та від 26.12.2019 року у справі за № 724/716/16-а, адміністративне провадження № К/9901/12750/18.

Згідно п. п. 1-4 Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 року № 73 ДПП є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законом порядку.

Повне найменування Департамент патрульної поліції, скорочена назва ДПП.

Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції (далі підрозділи Департаменту патрульної поліції) .

Департамент патрульної поліції організовує діяльність своїх підрозділів, здійснює контроль за їх діяльністю, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем у справі позивачем визначено Управління патрульної поліції в Полтавській області, яке є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції без створення окремої юридичної особи.

Натомість, при розгляді справ про адміністративні правопорушення управління, які є структурними підрозділами відповідного органу, діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, а саме: від Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність) , належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам) .

Оскільки Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції є територіальним (структурним) підрозділом ДПП та не являється окремою юридичної особою, відтак, у відповідності до ст. 43 КАС України, воно не має адміністративної процесуальної правосуб`єктності та не може виступати самостійним відповідачем по справі.

Натомість, належним відповідачем, рішення якого оскаржує позивач, у даній справі має бути Департамент патрульної поліції, тобто, відповідний суб`єкт владних повноважень, від імені якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, проте останній не був визначений позивачем як відповідач у розгляді цієї адміністративної справи.

Таким чином, позивачем було заявлено позов до неналежного відповідача.

З приводу наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (ч. 4 ст. 48 КАС України).

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача.

Особа, яка залучається до участі у справі у процесуальному статусі відповідача має процесуальні права та процесуальні обов`язки, визначені КАС України.

За правилами ч. 7 ст. 48 КАС України заміна відповідача допускається лише до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Така правова позиція щодо застосування норм процесуального права висловлена Верховним Судом у постанові від 09.07.2020 року у справі № 2040/5355/18, адміністративне провадження № К/9901/69742/18.

Крім того, суд зауважує, що позовні вимоги заявляє позивач, водночас адміністративний суд може, якщо вважатиме за потрібне, застосувати інший, а ніж той, який зазначив позивач, спосіб захисту його прав та інтересів, який не суперечитиме закону і забезпечуватиме їхній ефективний захист. Вибір застосування способу захисту порушених прав та інтересів детермінується через призму суті порушеного (суб`єктивного) права в рамках правовідносин, з яких виник спір.

Тож результативним обраний спосіб захисту порушеного права (у контексті цього спору) буде тоді, коли існуватиме взаємозв`язок між порушенням (суб`єктивного права особи) та (дозволеним, прийнятним) способом його захисту, водночас останній сприятиме вичерпному його поновленню. Однією з умов для досягнення такого результату є визначення належного відповідача/відповідачів за позовом, адже від цього значною мірою теж залежить та ж таки ефективність захисту порушеного права (втілена у процедурі виконання судового рішення) .

Суд зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.11.2019 року у справі № 826/12172/18, адміністративне провадження № К/9901/26444/19, а також з правовою позицією Другого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2024 року по справі № 545/3394/23.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні адміністративного позову представника позивача адвоката Кислого А.М. який діє в інтересах ОСОБА_1 слід відмовити, що не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 243, 251, 286 КАС України,суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову представника позивача адвоката Кислого А.М. який діє в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. Г. Потетій