Справа № 140/31223/23
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/31223/23 пров. № А/857/6287/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Матковської З.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп", Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року (суддя Смокович В.І., м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп" до Волинської митниці про визнання протиправними дій та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп" у жовтні 2023 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 04.04.2023 №UA205050/2023/000166/2. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на думку позивача, рішення про коригування митної вартості товарів відповідач прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, та в порушення положень статті 55 МК України митний орган не навів аргументованих доводів на підтвердження висновків про неповноту відомостей щодо складових заявленої декларантом митної вартості. Також відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом, як наслідок безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товару. Висновки митного органу ґрунтуються на безпідставних доводах про наявність розбіжностей у поданих документах та про наявність сумнівів щодо повноти визначення митної вартості імпортованого товару. Позивач вважає, що подані документи не містили розбіжностей, а всі відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості та ціни, що сплачена за товар, у документах наявні, тому оцінка митним органом відомостей у поданих документах як таких, що містять розбіжності, не відповідає фактичним обставинам.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 04.04.2023 №UA205050/2023/000166/2. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Даліс Аутомотів Груп за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням в частині стягнення судових витрат, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат, та стягнути витрати на залучення перекладача. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що долученими до матеріалів справи доказами доводиться факт понесення позивачем витрат з перекладу документів в межах розгляду даної адміністративної справи. Матеріалами справи підтверджується, що переклад документів, замовлений позивачем, здійснено на вимогу суду для належного розгляду справи судом і наданий суду з метою доведення своєї позиції. Вказує, що розмір понесених позивачем витрат в сумі 11340 грн є співмірним із складністю справи та обсягом наданих перекладачем послуг та підтверджується належними та допустимими доказами.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що саме під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме: реквізити продавця товару, вказані в контракті від 08.08.2020 №RWS0001 (далі- Контракт) не відповідають реквізитам продавця, зазначеним в інвойсі від 11.03.2023 №МО0070 (далі-Інвойс); в Інвойсі вказані умови поставки- DAP Lutsk, а в CMR від 11.03.2023 А № 00571 (далі- CMR) - FCA Istanbul; зазначений в графі 5 CMR номер інвойсу, не відповідає номеру інвойсу, який поданий до митного оформлення; умови оплати, вказані в Інвойсі, не відповідають умовами оплати, передбаченим п. 4.1 Контракту. Вважає, що вищевказані розбіжності слугували беззаперечною підставою для сумніву митниці щодо достовірності заявлених відомостей про митну вартість товару. Вказує, що декларантом було додатково надано: видаткові накладні, прайс- лист від 11.03.2023 року б/н, лист- пояснення щодо невідповідностей в CMR від 30.03.2023 б/н, лист від 30.03.2023 року №213. Решту витребуваних документів декларант відмовився надати, про що зазначено в заяві від 04.04.2023 №1. Зазначає, що пояснення наявних розбіжностей підкріплено лише листами від отримувача та продавця товарів. Ніяких підтверджуючих документів декларантом не надано.

Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на переклад документів без змін.

Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині вирішення справи по суті без змін.

Враховуючи те, що апеляційні скарги подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ТзОВ Даліс Аутомотів Груп здійснює оптову торгівлю деталями та приладдям для автотранспортних засобів (код КВЕД 45.31) та на виконання умов контракту №RWS0001 від 08.08.2020, укладеного з компанією «ROTWEISS Otomotiv Ithalat Ihracat Sanayi ve Ticaret A.S.», зареєстрованою в Турецькій Республіці (Продавець), придбав партію товару за інвойсом М0070 від 11.03.2023 на загальну суму 199 583,66 євро на умовах DAP Луцьк.

З метою здійснення митного оформлення імпортованого товару, 28 березня 2023 року позивачем, в порядку електронного декларування, подано до Волинської митниці митну декларацію №23UA78U2, у графі 31 якої було заявлено до митного оформлення за першим методом визначення митної вартості товар: запасні частини для легкових автомобілів в асортименті, що становлять 127 товарних позицій за ціною 199 583,66 грн, що складається з вартості товару та витрат на транспортування товару .

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації № 23UA78U2 митної вартості товарів та обраного методу її визначення разом з декларацією позивач надав митному органу усі необхідні документи, які посвідчують підстави придбання товару, його і кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: інвойс МО070 від 11.03.2023 (арк.спр.53-61); автотранспортна накладна (CMR) А № 00571 від 11.03.2023 (арк.спр. 62); зовнішньоекономічний договір - контракт № RWS0001 від 08.08.2020 (арк.спр. 49-52); сертифікат про походження товару № Z 0031336 від 11.03.2023 (арк.спр. 63).

Відповідно до п.1.2 контракту № RWS0001 від 18.08.2020, укладеного між позивачем (Покупець) та компанією ROTWEISS Otomotiv Ithalat Ihracat Sanayi ve Ticaret A.S., зареєстрованою в Турецькій Республіці (Продавець) проданий і придбаний товар поставляється партіями (надалі -поставка) протягом строку дії цього договору. Асортимент, ціна і кількість кожної одиниці поставки, її загальна вартість, розмір знижок, строки відвантаження визначаються сторонами в інвойсах на кожну поставку за вказаним договором. Ціни на одинакові найменування можуть відрізнятися у зв`язку з наданням знижок за об`єм, спеціальних пропозицій та сезонних знижок. Всі ціни на товар включають також вартість пакування та маркування (п.2.3 контракту).

В рамках цього договору, у випадку якщо інше не обумовлене відповідним інвойсом, усі питання, що стосуються валют, регулюються і розраховуються в євро. Це стосується цін на товар, його замовлення і поставки (п.2.2 контракту). Згідно п.4.3 контракту валютою оплати також є євро.

По кожній поставці сторони домовляються про строки поставки, які підтверджуються у відповідному інвойсі у відповідності правил «Інкотермс 2010». Умови поставки DAP Луцьк, якщо інше не вказано в інвойсі (п.3.1 контракту).

Пунктом 4.1 Контракту передбачено, що оплата вартості товару, замовлених заявкою на кожну партію, буде здійснюватися покупцем одним з нижчевказаних способів: 1) 100% передоплати на протязі 30 днів з дати виставлення проформи-інвойсу; 2) передоплати в розмірі 30% від суми проформи-інвойсу до початку виробництва і 70% по факту готовності замовлення; 3) відстрочки платежу в 60 днів з дня виставлення інвойса після обопільного погодження. Спосіб оплати вказується в інвойсі.

Відповідно до п.10.1 Контракту всі додаткові витрати, пов`язані з виконанням цього договору і окремо не обумовлені в даному договорі, на території продавця несе продавець, на території покупця - покупець.

Згідно з інвойсом № М0070 від 11.03.2023 продавцем та покупцем були узгоджені асортимент, ціна, кількість кожної одиниці товару та умови оплати товару -

30 днів з дати інвойсу. Загальна вартість товару за умовами поставки DAP Луцьк - 199 583,66 євро.

Митну вартість товару згідно з поданою митною декларацією позивачем визначено першим методом - за ціною договору (вартість операції) у відповідності до статей 57, 58 МК України.

У поданій митній декларації позивачем була заявлена митна вартість товару в сумі 7861580,43 грн., що складається з вартості товару 199 583,66 євро (по курсу 39,3899).

Надані до митного оформлення інвойс МО070 від 11.03.2023, контракт № RWS0001 від 08.08.2020 у розумінні статей 52, 53 МК України містять повні відомості про митну вартість товарів, що дає можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору (вартість операції).

Відтак, згідно поданої митної декларації №23UA78U2 від 28.03.2023 позивачем було заявлено точні та повні відомості про митну вартість товарів, що піддаються обчисленню та підтверджуються документально.

Також було подано заяву до митного органу щодо прийняття рішення про визнання поданої митної декларації на підставі наданих документів.

Однак, відповідач не погодився із зазначеною митною вартістю товарів, 04.04.2023, останнім було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000166/2 (арк.спр.48).

Як підставу для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару у графі 33 митний орган вказав, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять розбіжності, зокрема: реквізити продавця товару, вказані в контракті від 08.08.2020 №RWS0001 (далі- Контракт) не відповідають реквізитам продавця, зазначеним в інвойсі від 11.03.2023 №М00070 (далі-Інвойс). В Інвойсі вказані умови поставки- DAP Lutsk, а в CMR від 11.03.2023 А № 00571 (далі- CMR) - FCA Istanbul. Зазначений в графі 5 CMR номер інвойсу, не відповідає номеру інвойсу, який поданий до митного оформлення. Умови оплати, вказані в Інвойсі, не відповідають умовами оплати, передбаченим п. 4.1 Контракту. Прайс-лист містить некоректну нумерацію товарів. Крім того, вартість окремих товарів згідно даного прайс-листа не відповідає вартості товарів згідно Інвойса (вартість артикулу RWS1531 в прайс- листі- 0,06 євро, а в інвойсі- 0,055 євро, вартість артикулу RWS1834 в прайс- листі-0.08 євро , а в інвойсі- 0,075 євро). При цьому, і інвойс, і прайс-лист датовані 11.03.2023.

У зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 статті 53 Митного кодексу України, та через неможливість застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме: методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (cт.60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та 2г(ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС, та з урахуванням вимог наказу Держмитслужби від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Рівень митної вартості товарів становить: Товар №65-6,7857 євро за кг (МД від 13.02.2023 року №UA205050/2023/012504); Товар №69 -7,2638 євро за кг (МД від 03.01.2023 року №UA205050/2023/003922); Товар №108- 7,3356 євро за кг (МД від 18.10.2022 року №UА205050/2022/066809).

Митному брокеру повідомлено щодо можливості звернення до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг, за умови надання гарантій відповідно до розділу X та статті 55 Митного кодексу України (арк.спр.48 зворот).

Так, декларантом по інвойсу M00G69 була подана інша митна декларація № 23UA80U4 та вказаний товар оформлено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України.

Крім того, окремо на виконання вимоги митного органу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару від 28.03.2023, позивачем було надано відповідачу: митну декларацію країни відправлення (Турецької Республіки) №23341300ЕХ00201275 від 11.03.2023 (арк.спр. 64-77); прайс-лист від 11.03.2023 (арк.спр. 78-93); видаткові накладні №288399 від 10.02.2023, №515772 від 11.03.2023, №418599 від 28.02.2023, №303140 від 13.02.2023, №200689 від 30.01.2023, №356817 від 20.02.2023 та №161851 від 25.01.2023 (арк.спр. 94-100); лист-пояснення щодо невідповідностей в CMR від ROTWEISS Otomotiv Ithalat rracat Sanayi ve Ticaret A.S.( арк.спр. 101); лист-відповідь TOB «ДАГ» на повідомлення від митниці декларанту вих. № 213 від 30.03.2023, зокрема про зміну юридичної адреси продавця (арк.спр. 102), що підтверджується оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору (вартість операції) митним органом в оскаржуваному рішенні не наведено.

Не погоджуючись з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів від 04.04.2023 №UA205050/2023/000166/2, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що митним органом аргументовано не доведено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі, належним чином не обґрунтовано невірне визначення митної вартості товару, а доводи про наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах спростовуються поданими позивачем документами, що дає підстави для висновку про невідповідність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA403030/2023/000047/1 від 19.06.2023 критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже таке є протиправним та підлягає скасуванню. Разом з тим, стосовно витрат у зв`язку із залученням перекладача в розмірі 11340,00 грн. зазначив, що такі не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів понесення таких витрат.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України.

За приписами частини першої статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною другою статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Статтею 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

За вимогами статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

За змістом цих норм митна вартість товарів визначається декларантом; водночас митний орган контролює правильність визначення такої вартості і за результатами здійснення такого контролю, у випадку неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 МК України, приймає рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, за якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару запасні частини для легкових автомобілів в асортименті, що становлять 127 товарних позицій за ціною 199 583,66 грн за основним методом за ціною договору (контракту).

Згідно з частиною першою статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини другої статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою, четвертою статті 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУкраїни, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МКУкраїни.

Згідно з частиною першою, другою статті 55 МКУкраїни, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

При цьому, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути пов`язані з неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України (стаття 53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, що визначені частиною другою статті 53 МК України, є обов`язком декларанта.

Спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як підтверджується матеріалами справи, для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) ТзОВ Даліс Аутомотів Груп подало разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактуру (інвойс); документи, що підтверджують надання послуг з транспортування).

Апеляційний суд вважає, що подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи є вичерпними та підтверджують усі складові митної вартості товару за першим (основним) методом.

Так для здійснення митного оформлення товару позивачем подано до Волинської митниці Держмитслужби 28 березня 2023 року електронну митну декларацію №23UA78U2. На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації № 23UA78U2 митної вартості товарів та обраного методу її визначення разом з декларацією позивач надав митному органу усі необхідні документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: зовнішньоекономічний контракт від 08.08.2020 №RWS0001 (арк.спр. 49-52), який містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки; інвойс МО070 від 11.03.2023 (арк.спр.53-61), що визначає вартість товару 199 583,66 євро, автотранспортна накладна (CMR) А № 00571 від 11.03.2023 (арк.спр. 62) підтверджує факт надання послуг з перевезення товарів, здійснення транспортування товару, сертифікат про походження товару № Z 0031336 від 11.03.2023 ( арк.спр. 63), договір доручення на декларування та митне оформлення товарів №557 від 25.04.2018 ( арк.спр. 107)

Варто зазначити, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс), згідно з частиною 2 статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару. Вказана в МД №23UA78U2 від 28.03.2023 (а. с. 26-47) ціна оцінюваного товару відповідає тій, що зазначена в інвойсі №МО070 від 11.03.2023 (арк.спр.53-61, 103) .

Разом з тим, наданий позивачем до митного органу прайс-лист містить чіткі відомості щодо пропонованого продавцем товару та його ціни, зокрема, артикул товару, його найменування, виробник та ціна одиниці товару.

Щодо відмінності у вартості за одиницю товару згідно прайс-листа та інвойсу, що зазначено відповідачем, а саме: вартість артикулу RWS1531 в прайс-листі - 0,06 євро, а в інвойсі - 0,055 євро, вартість артикулу RWS1834 в прайс-листі- 0,08 євро, а в інвойсі - 0,075 євро, при тому, що інвойс і прайс-лист датовані 11.03.2023, суд з`ясував наступне.

Відповідно до п.1.2 контракту асортимент, ціна і кількість кожної одиниці поставки, її загальна вартість, розмір знижок, строки відвантаження визначаються сторонами в інвойсах на кожну поставку по даному договору. Ціни на одинакові найменування можуть відрізнятися у зв`язку з наданням знижок за об`єм, спеціальних пропозицій, сезонних знижок та ін.

Як встановлено з матеріалів справи, згідно із наведеними умовами контракту продавцем було надано позивачу знижку за вищевказаними одиницями товару.

Водночас, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. У той же час, продавець та покупець відповідно до умов договору мають право домовитись про будь-яку ціну на товари, яка б відповідала як ринковій кон`юнктурі, так і комерційним інтересам та очікуванням сторін. Будь-які недоліки у прайс-листі не можуть спростовувати реальну вартість товару, зазначену в інвойсі. Цей документ носить виключно інформаційний характер та не відноситься до основних документів, які підтверджують митну вартість товару.

Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару, про що висновує Верховий Суд у постанові від 23 жовтня 2020 року у справі № 810/690/17.

Таким чином, колегія суддів погоджується, що зазначені митним органом розбіжності у поданих позивачем документах жодним чином не впливають на правильність визначення заявленої митної вартості.

Позивачем були спростовані можливі сумніви митного органу щодо зазначених розбіжностей, проте відповідач безпідставно та необґрунтовано не взяв це до уваги та, разом з тим, не вказав, яким чином зазначені розбіжності мають вплив на заявлену митну вартість та її складові.

Інформація щодо маршруту перевезення, транспортних засобів, вантажовідправника, перевізника, вантажоодержувача, пункти завантаження і розвантаження, обсягів перевезення та відповідальних за його здійснення осіб міститься у автотранспортній накладній (CMR) А № 00571 від 11.03.2023 ( арк.спр. 62).

Разом з тим, в оспорюваному рішенні митний орган посилається на окремі розбіжності в документах, зокрема: реквізити продавця товару, вказані в Контракті № RWS0001 від 08.08.2020 не відповідають реквізитам продавця, зазначеним в інвойсі № МО070 від 11.03.2023; в інвойсі вказані умови поставки- DAP Lutsk, а в CMR від 11.03.2023 А № 00571 (далі- CMR) - FCA Istanbul; умови оплати, вказані в інвойсі, не відповідають умовам оплати, передбаченим п.4.1 Контракту; зазначений в графі 5 CMR номер інвойсу, не відповідає номеру інвойсу, який поданий до митного оформлення; прайс-лист містить некоректну нумерацію товарів; також вартість окремих товарів згідно даного прайс-листа не відповідає вартості товарів згідно інвойсу.

Щодо розбіжностей, про які вказує митний орган, варто зазначити, що невідповідність реквізитів продавця товару, вказаних в контракті реквізитам продавця, зазначеним в інвойсі стосуються адреси продавця, пов`язане з тим, що продавець товару (ROTWEISS Otomotiv Ithalat Ihracat Sanayi ve Ticaret A.S., Турецька Республіка) змінив свою юридичну адресу і сторони контракту на момент виставлення інвойсу не внесли відповідні зміни до контракту.

Разом з тим найменування продавця товару в інвойсі та контракті є повністю ідентичними, як і реєстраційний номер з торгового реєстру, зазначений на печатці в інвойсі та контракті, а саме: 20621-5, а також податковий номер:.

Позивач надав відповідні пояснення митному органу, що підтверджується листом вих. № 213 від 30.03.2023 (арк.спр. 102).

Ідентифікаційні реквізити продавця, а саме: податковий номер: зазначено і на експортній декларації, що була надана до митного органу.

На думку суду, розбіжність щодо адреси продавця жодним чином не впливає на заявлену митну вартість товару, що обумовлюється умовами поставки та контракту.

Поруч з наведеним, відповідач не наводить жодних обґрунтувань, в чому відомості про юридичну адресу продавця товару впливають на митну вартість товару та його складові, -заявлені позивачем.

Щодо твердження відповідача про те, що на першій сторінці в інвойсі М0070 від 11.03.2023 вказані умови поставки - DAP Lutsk, а в CMR від 11.03.2023 А № 00571 (далі- CMR) - FCA Istanbul, то суд звертає увагу, що розбіжність в умовах поставки в інвойсі та CMR виникла через помилку продавця, яким було невірно зазначено в CMR від 11.03.2023 А № 00571 замість умов поставки DAP Lutsk - FCA Istanbul.

Вказане підтверджується листом-поясненням ROTWEISS Otomotiv Ithalat Ihracat Sanayi ve Ticaret A.S. щодо невідповідностей в CMR, де продавцем вказано, що в CMR № 00571 від 11.03.2023 року були помилково зазначені неправильні умови поставки FCA Istanbul. Правильними слід вважати умови поставки DAP Lutsk, про що було надано позивачем до митного органу відповідний лист.

Разом з тим, помилковість зазначення продавцем в CMR відомостей щодо умов поставки підтверджується також умовами контракту та інвойсу від 11.03.2023 №МО0070 на відповідну партію товару.

Так, пунктом 3.1 контракту сторони встановили, що умови поставки DAP Lutsk, якщо інше не вказано в інвойсі.

А відповідно до інвойсу від 11.03.2023 №МО0070 умовами поставки є DAP Lutsk (арк.спр.53-61).

Відповідно до правил Інкотермс 2020 умови поставки FCA франко-перевізник (назва місця) означає, що продавець здійснює поставку (доставку) товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.

Поставка вважається здійсненою, якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього.

З наведеного слідує, що у інвойсі визначено місце поставки (передачі) товару перевізнику покупця - склад продавця, що передбачає здійснення завантаження товару продавцем на транспортний засіб покупця.

Відповідно до висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 20 червня 2023 року у справі № 380/1221/20 умови міжнародного перевезення товарів не стосуються й безпосередньо не впливають на ціну товару. У зв`язку з чим, самі по собі недоліки щодо оформлення вантажних накладних ЦМР, не є такими, що можуть бути підставою для сумніву щодо правильності визначення митної вартості товарів.

Наявність технічної помилки у документі, за умови що зміст помилкової інформації митний орган може встановити за допомогою решти інформації, яка міститься у цьому ж документі, або інформації з інших документів, пов`язаних із цим документом, не впливає на його доказову силу.

Аналогічна правова позиція наведена в узагальненій практиці застосування адміністративними судами положень Митного кодексу (в редакції від 13.03.2012) в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 13.10.2017.

Водночас, позивачем було спростовано зазначену розбіжність та надано підтверджуючі документи.

Зазначений в графі 5 CMR номер інвойсу, не відповідає номеру інвойсу, який поданий до митного оформлення.

Як встановлено судом, до митного оформлення позивачем було подано інвойс №МО0070 від 1.03.2023.

В CMR від 11.03.2023 А № 00571 зазначено номери інвойсів МО0069-0070 від 11.03.2023. В цьому випадку продавцем було внесено в CMR відомості про два інвойси, а саме: МО0069 від 11.03.2023 та МО0070 від 11.03.2023. Оскільки, ці інвойси відрізняються лише двома останніми цифрами, продавцем внесено відомості про них саме таким чином, що, очевидно є прийнятним для відповідної практики в Турецькій Республіці.

Вказане підтверджується листом-поясненням ROTWEISS Otomotiv Ithalat Ihracat Sanayi ve Ticaret A.S. щодо невідповідностей в CMR, де продавцем зазначено, що відповідна СMR була зроблена одна на два інвойси, що ідуть від одного відправника по різних контрактах, а саме: на інвойс №МО0069 від 11.03.2023 року та інвойс №МО0070 від 11.03.2023, про що зазначено в графі 5 CMR наступним чином: №МО0069-70 11.03.2023.

Разом з тим, по інвойсу №МО0069 від 11.03.2023 позивачем була подана митна декларація № 23UA80U4 від 28.03.2023 до Волинської митниці Держмитслужби, яка була прийнята відповідачем та товар, за якою було випущено у вільний обіг.

У даному випадку у відповідача не виникало будь-яких сумнівів та зауважень щодо відповідної розбіжності, як і щодо помилки в CMR від 11.03.2023 А № 00571 про умови поставки, оскільки за цим інвойсом умовами поставки теж виступає DAP Lutsk.

Дана обставина вказує на непослідовність рішень митного органу, що є порушенням принципу належного урядування для державного органу, а також принципу юридичної визначеності.

Щодо твердження митного органу про те, що умови оплати, вказані в Інвойсі, не відповідають умовам оплати, передбаченим пунктом 4.1 Контракту, суд зазначає таке.

Згідно із пунктом 4.1 контракту оплата вартості товару, замовлених заявкою на кожну партію, буде здійснюватися покупцем одним з нижче вказаних способів: 100% передоплати на протязі 30 днів з дати виставлення проформи-інвойсу; передоплати в розмірі 30% від суми проформи-інвойсу до початку виробництва і 70% по факту готовності замовлення; відстрочки платежу в 60 днів з дня виставлення інвойсу після обопільного погодження. Спосіб оплати вказується в інвойсі.

Суд зауважує, що в інвойсі №МО0070 від 11.03.2023 вказано строк оплати - 30 днів з дати інвойсу. З аналізу умов пункту 4.1 контракту слідує, що пріоритет має строк, зазначений в інвойсі.

Разом з тим, у будь-якому випадку на момент подачі митної декларації строк оплати ще не настав, тому оплата ще не була здійснена.

Верховний Суд у постанові від 17.04.2018 по справі № 815/329/17 зазначив, що відсутність оплати за товар не впливає на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахуванням податкових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

До того ж у Постанові від 22.08.2019 у справі № 810/2784/18 Верховний Суд зазначив, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість.

Також безпідставним є твердження відповідача про те, що прайс-лист містить некоректну нумерацію товарів, оскільки прайс-лист - документ довільної форми і продавець товару сам визначає яким чином подавати відповідні відомості про товар, а відтак визначати нумерацію товарів.

Крім того, відповідно до вимог частини 6 статті 54 МК України неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у частині 2-4 статті 53 Митного кодексу України, оцінено відповідачем як підставу для відмови у митному оформленні товарів за заявленою позивачем митною вартістю, що було зазначено відповідачем в оспорюваному рішенні.

В обґрунтування свого рішення митний орган також посилається на те, що позивачем не було надано всіх витребуваних документів.

За результатами розгляду всіх наданих документів митний орган дійшов висновку, що, відповідно до частини 6 статті 54 МКУ, митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з викладеними обставинами.

Такий висновок відповідача є необґрунтованим, і таким, що спростовується матеріалами справи, нормами наведеного законодавства та позицією Верховного Суду щодо здійсненню митним органом контролю правильності обчислення декларантом митної вартості імпортованих товарів при аналогічних обставинах.

Вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує на наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.

Вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частині третій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленні декларанту, може мати місце лише тоді, коли подані згідно з частиною другою цієї статті документи містять такі розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Однак за обставин цієї справи відповідач не встановив розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).

Таким чином, відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

З вищенаведеного слідує, що визначена у митній декларації №23UA78U2 від 28.03.2023 митна вартість товару у розмірі 199 583,66 євро, підтверджена всіма необхідними документами, наданими декларантом, а тому у відповідача була можливість для перевірки складових митної вартості товару, вказаної декларантом у митній декларації №23UA78U2 від 28.03.2023.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у Рішення про коригування митної вартості товарів від 04.04.2023 №UA205050/2023/000166/2 порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Наявність лише посилання на інші МД, вказана в яких митна вартість була взята за основу для визначення спірної митної вартості без наведення пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо не може бути обґрунтованою підставою для коригування митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 5 лютого 2019 року у справі № 816/1199/15-а зазначив, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 МК, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. Чого, однак, зроблено не було.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за ціною договору.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24 грудня 2020 року в справі №804/4906/15.

Разом з тим, у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку апеляційного суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Графа 33 оскаржуваного рішення не містить інформації який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості такого товару, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товару, відсутнє її коригування, не зазначено фактів, які вплинули або повинні вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості, тощо.

Відтак, на переконання апеляційного суду, позивач у відповідності до вимог статей 52, 53 МК подав всі необхідні документи для митного оформлення придбаного товару за ціною договору, які не містили в собі розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК, і в митного органу, враховуючи викладене, не було підстав для винесення оскаржуваного рішення.

Стосовно стягнення з відповідача витрат у зв`язку із залученням перекладача в розмірі 11340,00 грн, апеляційний суд зазначає наступне.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України установлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із перекладом на українську мову документів, поданих до митного оформлення іноземною мовою, суд керується приписами частини п`ятої статті 137 КАС України, за змістом якої розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Отже, такі витрати також підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на переклад документів позивачем надано договір про надання послуг перекладу від 02.10.2023 (арк.спр. 176, том 2), рахунки №№ СФ-0000095, СФ-0000097, СФ-0000098 від 19.10.2023 (арк.спр. 172, 174-175, том 2), акт виконаних робіт від 19.10.2023 №РА-3 (арк.спр. 170, том 2) , бухгалтерську довідку до акта виконаних робіт №РА-0000096 від 19.10.2023, платіжну інструкцію №28482 від 20.10.2023 на суму 33180,00 грн (арк.спр. 173, том 2) за послуги письмового перекладу з англійської та турецької мов на українську мову.

Згідно з матеріалами справи, 02.10.2023 року між ТзОВ «Даліс Аутомотів Груп» (Замовник) та ТзОВ «Ла-Віта» (Виконавець) укладено договір №10 про надання про надання послуг перекладу.

Пунктом 2.2 договору № 10 про надання послуг перекладу від 02.10.2023 року визначено, що вартість послуг визначається на кожне окреме замовлення та фіксується в рахунках на оплату та Актах приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Пунктом 4.2 договору № 10 про надання послуг перекладу від 02.10.2023 року встановлено, що якщо виконавець може надати потрібні Замовнику послуги, він на наступний робочий день розраховує вартість послуг згідно власного прайс-листа та повідомляє Замовнику електронною поштою таку вартість, а також строки надання послуг, і направляє Замовнику рахунок-фактуру.

Слід звернути увагу, що договір № 10 про надання послуг перекладу від 02.10.2023 року не є одноразовим, а також що в ньому не конкретизовано, переклад яких саме документів мав би бути здійснений ТзОВ «Ла-Віта».

Щодо твердження апелянта ТзОВ «Даліс Аутомотів Груп» у апеляційній скарзі, що «Бухгалтерська довідка до акту виконаних робіт №РА-0000096 від 19 жовтня 2023 року ТОВ «ЛА-ВІТА» підтверджує склад, обсяг та розрахунок вартості послуг з перекладу...», колегія суддів зазначає наступне.

З бухгалтерської довідки до акту виконаних робіт №РА-0000096 від 19.10.2023 року згідно з рахунком-фактурою №СФ-0000095 від 19.10.2023 року не можливо встановити, яких саме інвойсу, довідки, CMR, прайс-листа, контракту, сертифікату походження, додаткової угоди, фактури, договору транспортного експедитування, митної декларації здійснено переклад через відсутність жодних ідентифікуючих ознак (ні номеру, ні дати укладення/створення) даних документів.

Разом з тим, акт виконаних робіт №РА-0000096 від 19.10.2023 року містить загальну вказівку на: « інвойс Rotweiss, CMR Rotweiss ...», проте уточнення Rotweisss не достатньо для ідентифікації наданих послуг перекладу із документами переклад яких був здійснений.

Апеляційний суд погоджується, що надані позивачем документи не підтверджують, що понесені ним витрати з перекладу документів пов`язані з розглядом саме даної справи. Отже, витрати на переклад документів не підлягали стягненню з відповідача, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів понесення таких витрат.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянтів не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим апеляційні скарги на рішення суду не підлягають задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Даліс Аутомотів Груп", Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року в справі № 140/31223/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
З. М. Матковська