Справа № н/560/16246/23
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № н/560/16246/23 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

08 серпня 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного агентства лісових ресурсів України, Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ЗМІСТ ЗАЯВИ

18.03.2024 ОСОБА_2 звернувся із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного агентства лісових ресурсів України, Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.05.2024 заяву ОСОБА_2 задоволено. Скасовано рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2023 у справі №560/16246/23. Позов ОСОБА_2 до Державного агентства лісових ресурсів України, Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства лісових ресурсів України від 10.08.2023 №284-к "Про звільнення ОСОБА_2 ". Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства з 11.08.2023.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що скасування 29.02.2024 Верховним Судом постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 є нововиявленою обставиною в розумінні пункту 3 частини 2 статті 361 КАС, а тому заява ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2023 у справі №560/16246/23 скасуванню.

При цьому, належним способом захисту в даному випадку є визнання протиправним та скасування наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 10.08.2023 №284-к "Про звільнення ОСОБА_2 " та зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_2 на посаді начальника Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства з 11.08.2023.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.05.2024 повністю та в задоволенні заяви про перегляд рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2023 у справі № 560/16246/23 за нововиявленими обставинами відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 380/3108/23 була прийнята 08 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства. ОСОБА_2 звільнено із посади 10.08.2023. Таким чином, в період з 08.06.2023 по 10.08.2023 судове рішення жодним чином не впливало на трудові правовідносини ОСОБА_2 . Саме прийняття наказу про звільнення 10.08.2023 вплинуло на його трудові правовідносини.

Отже, скасування постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 не може визнаватись нововиявленою обставиною.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Представник позивача подав відзив в якому зазначив, що нововиявленою обставиною в даній справі є встановлений постановою Верховного Суду від 29.02.2024 факт незаконності постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 у справі № 380/3108/23, оскільки ця обставина існувала на момент прийняття спірного наказу, що прийнятий на виконання цієї постанови, який є предметом перегляду за нововиявленими обставинами, однак така обставина стала відомою після ухвалення постанови Верховного Суду від 29.02.2024 у справі № 380/3108/23.

Державне агентство лісових ресурсів України подало відзив на апеляційну скаргу вказавши, що відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

На виконання Постанови Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду по справі № 380/3108/23 від 29.02.2024 та рішення Львівського окружного адміністративного суду по справі № 380/3108/23 від 02.05.2023 Наказом № 45 від 01.03.2024 третю особу/апелянта поновлено на посаді начальника Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 19.06.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги та положення ст. 311 КАС України колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до абзацу 1 частини 5 статті 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 06.12.2022 №488-к призначено ОСОБА_2 з 09.12.2022 на посаду начальника Південно-західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (м. Хмельницький) на період до призначення на цю посаду переможця конкурсу або до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 у справі №380/3108/23, яке набрало законної сили відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства лісових ресурсів України №21-к від 12.01.2023 "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства з 13.01.2023. Стягнуто з Державного агентства лісових ресурсів України на користь ОСОБА_1 91333,32 грн. середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

21.07.2023 за заявою ОСОБА_1 . головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Береговим В.С. відкрито виконавче провадження №72312617 з примусового виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 у справі №380/3108/23 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства з 13.01.2023.

У зв`язку із поновленням на посаді начальника Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_1 згідно наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 10.08.2023 №283-к "Про поновлення на посаді ОСОБА_1 ", постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 у справі №380/3108/23, у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 83 Закону України "Про державну службу" видано наказ Державного агентства лісових ресурсів України від 10.08.2023 №284-к "Про звільнення ОСОБА_2 ", яким звільнено ОСОБА_2 з посади начальника Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства 10.08.2023 у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (поновлення на посаді державної служби особи, яка раніше її займала) на підставі пункту 5 частини першої статті 83 Закону України "Про державну службу".

Вважаючи протиправним Наказ Державного агентства лісових ресурсів України від 10.08.2023 №284-к "Про звільнення ОСОБА_2 ", позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2023 у задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного агентства лісових ресурсів України відмовлено.

29.02.2024 Верховним Судом у справі №380/3108/23 скасовано постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023.

Заявник, вважаючи, що виникли обставини, які є підставою для перегляду судового рішення по справі №560/16246/23 за нововиявленими обставинами, звернувся з заявою до суду.

VІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Частиною 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частини 1-4, 6 ст. 361 КАС України встановлюють, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Згідно із ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Так, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022 у справі № 9901/400/20, від 09.06.2022 у справі № 9901/230/20 суд касаційної інстанції вказав наступне:

«В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду про неї дані. Перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення, для досягнення істини у справі.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є важливою гарантією захисту прав і свобод людини, зокрема, у сфері адміністративного судочинства. Перегляд судових рішень, які набрали законної сили, є додатковим засобом забезпечення законності судового рішення і механізмом захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і забезпечення справедливого та ефективного здійснення правосуддя.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не були та не могли бути відомі ні заявникові, ні суду, ні іншим учасникам адміністративного процесу; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Водночас нововиявлені обставини необхідно відрізняти від нових обставин, що виникли після вирішення справи та ще не існували на час її розгляду, а також від обставин, що зазнали змін після ухвалення судом рішення. Їх виявлення не може бути підставою для перегляду судового рішення.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи. Не вважається нововиявленою обставиною зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Також не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, які встановлюються на підставі доказів, що не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Водночас необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

З урахуванням наведеного перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин, тому першочерговим обов`язком суду є встановлення відсутності або наявності нововиявлених обставин.

У цьому контексті Велика Палата Верховного Суду наголошує, що обов`язковою умовою для визнання обставин нововиявленими є не лише відсутність у заявника інформації про них на час розгляду справи, а й об`єктивна неможливість одержати її у відповідний час…».

Так, згідно матеріалів справи, а саме згідно рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 у справі №380/3108/23 позов ОСОБА_1 до Державного агентства лісових ресурсів України про визнання наказу про звільнення протиправним та поновлення на роботі задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати наказ Державного агентства лісових ресурсів України №21-к від 12.01.2023 "Про звільнення ОСОБА_1 "

Поновлено ОСОБА_1 на державній службі на посаді начальника Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства з 13.01.2023.

Стягнуто з Державного агентства лісових ресурсів України на користь ОСОБА_1 91333 грн. 32 коп. середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 у справі №380/3108/23 апеляційну скаргу Державного агентства лісових ресурсів України залишено без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства з 13.01.2023;

В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 у справі № 380/3108/23 - залишено без змін.

Разом з тим, 29.02.2024 Верховним Судом у справі №380/3108/23 прийнято постанову, якою:

касаційну скаргу Державного агентства лісових ресурсів України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 задоволено частково;

касаційну скаргу Державного агентства лісових ресурсів України на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2023 залишено без задоволення;

касаційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 задоволено;

постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 скасовано.

рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 року залишено в силі.

Водночас, як зазначалось рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 року визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства лісових ресурсів України №21-к від 12.01.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на державній службі на посаді начальника Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства з 13.01.2023 року.

Стягнуто з Державного агентства лісових ресурсів України на користь ОСОБА_1 91333, 32 грн. середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

При цьому, згідно матеріалів ОСОБА_2 , було звільнено з посади Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства 10.08.2023, згідно оскаржуваного наказу Держлісагенства від 10.08.2023 №284-к, на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 у справі №380/3108/23.

Тобто підставою видання оскаржуваного наказу Держлісагенства від 10.08.2023 №284-к. була постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 у справі №380/3108/23, яка постановою Верховного Суду від 29.02.2024 скасована.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що скасування 29.02.2024 Верховним Судом постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 є нововиявленою обставиною в розумінні пункту 3 частини 2 статті 361 КАС, оскільки про такі не було відомо на час розгляду справи по суті, крім того, при вирішенні спору по суті врахування зазначених обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте, а тому заява ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2023 у справі №560/16246/23 скасуванню.

Вирішуючи питання поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, колегія суддів враховує таке.

Згідно статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, у разі зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

Згідно з частиною п`ятою статті 40 КЗпП України (у редакції Закону України від 19.09.2019 №113-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", який набрав чинності 25.09.2019 (далі - Закон №113-IX), особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

За приписами частин 1-3 статті 49-2 КЗпП України у цій же редакції про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до частини шостої статті 49-2 КЗпП України вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:

про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;

у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті;

не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Крім того у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (частини 1-2 статті 235 КЗпП України).

Згідно з частинами другою, третьою статті 81 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Разом з тим порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Пунктом 1 частини першої статті 110 ЦК України передбачено, що юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Згідно частини п`ятої статті 5 Закону України від 17.03.2011 № 3166-VI "Про центральні органи виконавчої влади" (далі - Закон №3166-VI) міністерство, інший центральний орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону №3166-VI територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади набувають статусу юридичної особи з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про їх державну реєстрацію як юридичної особи (ч. 4 статті 21 Закону №3166-VI).

При цьому 07.09.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1003 "Деякі питання реформування управління лісової галузі" (далі - Постанова № 1003), відповідно до пункту 1 якої ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Держлісагентства за переліком згідно з додатком 1, за яким, зокрема, відноситься Тернопільське обласне управління лісового та мисливського господарства.

Згідно пункту 2 Постанови №1003, утворено як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Державного агентства лісових ресурсів за переліком згідно з додатком 2.

Відповідно до Додатку 3 Постанови №1003, Тернопільське обласне управління лісового та мисливського господарства разом із Чернівецьким обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Хмельницьким обласним управління лісового та мисливського господарства ліквідуються з правонаступником Південно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства (м. Хмельницький).

Пунктом 3 Постанови №1003 визначено, що:

1) територіальні органи Держлісагентства, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням міжрегіональних територіальних органів Держлісагентства;

2) здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів згідно з пунктом 1 цієї постанови та утворенням міжрегіональних територіальних органів згідно з пунктом 2 цієї постанови, покладається на Держлісагентства;

3) міжрегіональні територіальні органи Держлісагентства, що утворюються згідно з пунктом 2 цієї постанови, є правонаступниками територіальних органів Держлісагентства, які ліквідуються згідно з пунктом 1, згідно з додатком 3.

Тобто, Тернопільське обласне управління лісового та мисливського господарства, Чернівецьке обласне управлінням лісового та мисливського господарства та Хмельницьке обласне управління лісового та мисливського господарства ліквідовано з правонаступником - Південно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства (м. Хмельницький).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані обставини, на які посилається заявник, як на нововиявлені, відповідають критеріям пункту 3 частини другої статті 361 КАС України та є нововиявленими обставинами у даній справі, оскільки про такі не було відомо на час розгляду справи по суті, крім того, при вирішенні спору по суті врахування зазначених обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Разом з тим, належним способом захисту в даному випадку є визнання протиправним та скасування наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 10.08.2023 №284-к "Про звільнення ОСОБА_2 " та зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_2 на посаді начальника Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства з 11.08.2023.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.