Справа № 320/24725/24
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Аліменка В.О., Мельничука В.П.;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Атаманюка Володимира Михайловича на ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року (розглянута у порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лапкевич Тетяни Володимирівни та Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визнання протиправними і скасування записів та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2024 року, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Атаманюка В.М. (далі - позивач) звернувся засобами поштового зв`язку до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лапкевич Тетяни Володимирівни (далі - відповідач 1), Міністерства юстиції України (далі - відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визнання протиправними і скасування записів та зобов`язання вчинити певні дії. 29 січня червня 2024 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви.

Повертаючи позовну заяву позивачеві, суддя суду першої інстанції виходив з того, що позов підписано особою, право якої на вчинення таких дій від імені ОСОБА_1 , не підтверджено у встановленому законом порядку.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що вона підлягає поверненню, у зв`язку із наступним.

Частиною 2 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За загальним правилом частини 1 статті 55 Кодексу, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 1 статті 57 Кодексу передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", повноваження адвоката як представника в адміністративному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Слід зазначити, що представництво в суді - це процесуальна діяльність представника, яка здійснюється в межах наявних у нього повноважень від імені та в інтересах сторін та інших осіб.

Відповідно до частини четвертої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Крім того, статтею 59 Кодексу (частини п`ята, шоста) встановлено, що відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді. Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Із буквального змісту вказаних положень законодавства вбачається, що на підтвердження повноважень представника має бути подано оригінал документа на підтвердження повноважень представника або ж його копія, засвідчена у визначеному законом порядку.

Тобто надані докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд.

Єдиною підставою для підтвердження у представника обсягу повноважень, наданих йому довірителем є належним чином оформлені документи зі спеціальним визначенням кола повноважень, які має здійснювати представник від імені довірителя.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, остання підписана особою, яка зазначена як представник позивача - адвокат Атаманюк Володимир Михайлович.

Разом із тим, судом установлено, що позовна заява підписана від імені позивача - представником Атаманюком В.М. , який є адвокатом, до якої не додано ордера про надання правової допомоги.

Відповідальними працівниками суду складено та підписано акт від 03.06.2024 про відсутність додатків, які зазначені як такі, що додаються до позовної заяви, а саме: " 14. Договір про надання правової допомоги; 15. Копії посвідчення та свідоцтва адвоката; 16. Ордер; 17. Копія позовної заяви з додатками - 3 прим.".

У зв`язку із зазначеним вище суддя суду першої інстанції прийшов до висновку, що повноваження представника - адвоката Атаманюка В.М. не підтверджені в установленому законом порядку ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" або відповідною довіреністю.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції проте, вважає висновок суду першої інстанції належним чином не обґрунтованим та передчасним, оскільки судом першої інстанції в повному обсязі не досліджено питання щодо належності та допустимості наданих на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху додаткових доказів та документів, та зазначає наступне.

Так, 17.02.2024 року позивачем подано позовну заяву до Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лапкевич Тетяни Володимирівни та Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визнання протиправними і скасування записів та зобов`язання вчинити певні дії, яку зареєстровано 01.06.2024 року Київським окружним адміністративним судом за вх. № 27687.

До позовної заяви приєднано в я кості додатків: квитанція про сплату судового збору, копія паспорта позивача, копія КПП позивача, копія повідомлення (оригіналу нотаріуса), копія договору №18/10/2022-1 та додатку №1, копія договору відступлення прав за договором іпотеки та акту прийому - передачі документів, копія акту приймання - передачі документації, копія додатку №1 до акту, копія акту приймання передачф прав вимоги, копія листа, копія угоди про застосування наслідків недійсності, копія листа, копія витягів, договір про надання правової допомоги, копія посвідчення та свідоцтва адвоката, ордер, копі позовно заяви з додатками.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, остання підписана особою, яка зазначена як представник позивача - адвокат Атаманюк Володимир Михайлович.

Разом із тим, позовна заява підписана від імені позивача - представником Атаманюком В.М. , який є адвокатом, до якої не додано ордера про надання правової допомоги.

Відповідальними працівниками суду складено та підписано акт від 03.06.2024 про відсутність додатків, які зазначені як такі, що додаються до позовної заяви, а саме: " 14. Договір про надання правової допомоги; 15. Копії посвідчення та свідоцтва адвоката; 16. Ордер; 17. Копія позовної заяви з додатками - 3 прим.".

Відповідно до ч.1 та ч,2 статті 94 КАС України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Отже, якщо позивач подав письмові докази в оригіналі, то засвідчення додатково долучених копій з них не є обов`язковим, оскільки частина друга ст. 94 КАСУ не містить вказівки про подання письмових доказів і в оригіналі, і в належним чином засвідчених копіях, а навпаки чітко визначено, що письмові докази подаються в оригіналі, або в належним чином засвідченій копії, тобто, або в оригіналі, або в копії, але не і в оригіналі, і в копії.

При цьому, на стадії прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі суд позбавлений можливості надати оцінку тим чи іншим доказам та заявленим вимогам, з`ясувати достатність доказів для вирішення справи, їх належність та допустимість.

Повернення ж позову з формальних підстав унеможливлює доступ особи до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

На підстав вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної ухвали про повернення позовної заяви, судом першої інстанції не було досліджено всіх обставин справи, не надано можливості усунути недоліки шляхом залишення позовної заяви без руху, у зв`язку із чим порушено норми процесуального права.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що суд не позбавлений можливості в ході подальшого судового розгляду витребувати оригінали відповідних доказів у разі наявності обгрунтованого сумніву у їх достовірності.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи «Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції»).

Таким чином, апеляційний суд вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, суддя суду першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви.

За таких обставин керуючись ст.320 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді Київського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Атаманюка Володимира Михайловича - задоволити.

Ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: В.О. Аліменко

В.П. Мельничук