Справа № 183/7724/24
Суддя: Парфьонов Д. О.
Дата ухвалення: 2024-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/7724/24
№ 2-а/183/63/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України про:

- визнання дій інспектора поліції 2 взводу, 1 роти, 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ніконова Івана Володимировича незаконними та протиправними;

- скасування постанови від 23 липня 2024 року серії ЕНА № 2662718 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі винесеної інспектором поліції 2 взводу, 1 роти, 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ніконовим Іваном Володимировичем, і закриття справи,

в с т а н о в и в:

26 липня 2024 року до суду надійшов цей позов.

Постановленою суддею ухвалою від 29 липня 2024 року позов залишено без руху. 31 липня 2024 року позивачем, на виконання ухвали суду подано позовну заяву з усунутими недоліками.

Постановленою суддею ухвалою від 31 липня 204 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі в порядку письмового провадження. Сторони повідомлені про розгляд справи в порядку ч. 1 ст. 268, ч. 2 ст. 269 КАС України.

В обґрунтування позову позивач указує, що 23 липня 2024 року об 11 годині 47 хвилин інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ніконовим І. В. винесено постанову серії ЕНА № 2662718 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень. Позивач вважає, що зазначена постанова незаконна, необґрунтована, порушує його права, свободи та інтереси та підлягає скасуванню.

Вказує, що 23 липня 2024 року близька 11 годині 40 (5) хвилин він рухався на автомобілі Geely державний номер НОМЕР_1 в напрямку з м. Підгороднє в сторону м. Дніпро по пр. Слобожанський (Т0410). На даній ділянці дороги 4 смуги руху в напрямку м. Дніпро. В районі житлового комплексу «Брама» він рухався в третій смузі руху в потоці транспорту зі швидкістю приблизно 65-70 км/год. Раптово він побачив поліцейського, який знаходився на другій смузі руху транспорту та жезлом показував на нього та на узбіччя. В зв`язку з тим, що автомобіль знаходився на третій смузі руху, а справа від нього також рухалися транспортні засоби, з метою забезпечення безпечної зупинки на узбіччі йому знадобився певний час (не менше 5 хвилин, пропустити транспортні засоби) для зупинення автомобіля на узбіччі. Також через певний час до нього підійшов інспектор та повідомив, що позивач порушив правила дорожнього руху, а саме перевищив швидкість руху більш на 20 км/год, ніж допускають ПДР на даній ділянці дорозі. Після цього підійшов іншій інспектор, який представився інспектором Ніконовим І. В. та йому позивач передав водійське посвідчення, реєстраційні документи на автомобіль.

Після уточнюючих питань інспектора щодо персональних даних та місця проживання позивача, інспектор повідомив, що складає постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за перевищення швидкості руху автомобіля, яким керував позивач. На прохання позивача підтвердити підстави для складання постанови, надати докази перевищення швидкості, підійшов інспектор, що здійснював зупинку, та на невідомому для позивача приборі показав автомобіль, який не рухався, крупним планом, схожий на той, яким керував позивач. Позивач указує, що з наданого зображення не зміг побачити номерні знаки автомобіля, що автомобіль рухався і де він знаходиться. Зазначений доказ надано позивачеві для огляду секунд на тридцять.

Вказує, що він рухався в потоці транспорту об 11 год 40 хв, де на даній ділянці дороги рух транспорту дуже інтенсивний. Попереду та позаду від нього рухався транспортний засіб, також справа від нього рухалися транспортні засоби приблизно з однаковою швидкістю з ним. Вони почали гальмувати, аби не завдати шкоди поліцейському. До зупинення транспорту, яким керував позивач, на 4 смузі руху його випередило авто, що рухалося набагато швидше від його автомобіля. Про це він повідомив інспектора та вказав марку авто, його номерний знак. Тобто достеменно не можливо встановити, який саме транспортний засіб рухався нібито з перевищенням швидкості. На його зауваження інспектори не звернули увагу.

Зазначає, що при винесені постанови інспектором повністю проігноровано вимоги статті 280 КУпАП, зокрема і право користуватися юридичною допомогою.

Вказує, що при винесені оскаржуваної постанови допущені суттєві порушення КУпАП. Зокрема, позивача не ознайомлено з його правами. Відмітка про ознайомлення формальна оскільки, без відмітки про ознайомлення інспектор відмовляв у наданні йому постанови про накладення адміністративного стягнення. При винесені постанови інспектором поліції позбавленою позивача права на захист, не враховано його зауваження та заперечення. Його клопотання про надання можливості ознайомитися з відео доказами, зауваження на те, що існували ще інші транспортні засоби, які рухалися з ним в одному напрямку, випереджували його автомобіль рухаючись по суміжній смузі руху інспектором проігноровано.

Також зазначає, що йому не надано доказів вчинення ним правопорушення. На його усне клопотання про надання копіїдоказу правопорушення інспектором відмовлено із зазначенням, що надання такої копії не передбачено діючим законодавством.

Зазначає, що йому невідомо, яким чином (прибором, інструментом) виморювалася швидкість автомобіля, чи відповідає вказаний прибор чи Інструмент Державним стандартам та вимогам. Вимірювальний пристрій інспектор поліції тримав у руці. Ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечать нормам законодавства.

Посилається на те, що відсутні докази, які встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, його вину у вчиненні та інші обставини, що мали б істотне значення для правильного вирішення цієї справи. Протокол про адміністративне правопорушення з невідомих причин не складався.

Звертає увагу суду на те, що між подією, яку кваліфіковано, як адміністративне правопорушення та зупинкою транспортного засобу, з`ясуванням персональних даних, у яких є помилка в даті народження, та складанням постанови різниця в часі становить шість хвилин.

Відповідачем 05 серпня 2024 року подано відзив на адміністративний позов, у якому представник відповідача вказує, що 23 липня 2024 року близько 11 години 20 хвилин, поліцейським Управління, у відповідності до вищезазначених норм чинного законодавства, було винесено постанову серії ЕНА № 2662718 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 340 гривень. Вказана постанова обґрунтована тим, що позивач в смт. Слобожанське, по вул. Володимирська, неподалік будинку № 1, керуючи транспортним засобом GEELY JL7162, з номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 81 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 31 км/год, на ділянці дороги де встановлено дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», чим порушив п. 12.9.(б) Правил дорожнього руху; замірювання швидкості руху зазначеного транспортного засобу під керуванням позивача здійснювалось лазерним вимірювачем швидкості TruCAM № 000672.

Зазначає, що під час прийняття рішення щодо притягнення позивача до відповідальності за перевищення встановлених обмежень швидкості руху, поліцейський Управління надавав оцінку доказам у відповідності до вищезазначених норм КУпАП. Відповідачем зазначено в оскаржуваній постанові назву технічного засобу, яким здійснювалося вимірювання швидкості руху транспортного засобу під керуванням позивача, що, в свою чергу, свідчить про законність та обґрунтованість прийняття відповідачем рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.Лазерний вимірювач швидкості TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості руху транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, лазерний вимірювач швидкості TruCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. Вимірювач швидкості TruCAM цілком придатний до його застосування у ручному режимі. Більш того, його характеристики передбачають виключно таке використання та зазначення у свідоцтві про повірку приладу конкретної похибки включає в себе застосування останнього, тримаючи його у руках користувача.

Законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, і позивач не зазначає в своєму позові, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі. Відповідачем було забезпечено позивачеві можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи. Разом з відзивом на позовну заяву додано відео з портативних реєстраторів поліцейських Управління. На відео зафіксовано, що Позивач не заперечує факту перевищення швидкості руху транспортного засобу під своїм керуванням, та жодних заяв з приводу надання правової допомоги від Позивача не надходило, що спростовує твердження Позивача, викладенні ним у позовній заяві.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши подані докази в їх сукупності, переглянувши надане відповідачем відео та фото докази, суд висновує таке.

Статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Судом установлено, що 23 липня 2024 року об 11 годині 20 хвилин, інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ніконовим І. В. по вул. Володимирській, 1 смт Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області винесено постанову серії ЕНА № 2662718 у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 122 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 340,00 гривень. Згідно з постановою, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом GEELY JL7162 з номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Володимирській, 1 в смт Слобожанському зі швидкістю 81 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 31 км/год, на ділянці дороги де встановлено дорожні знаки 3.29, 5.76, чим порушив п. 12.9.(б) Правил дорожнього руху. Замірювання швидкості руху зазначеного транспортного засобу здійснювалось лазерним вимірювачем швидкості TruCAM ІС № 000672. В постанові вказано про додатки: 471075, 471437.

Перевищення встановлених обмежень швидкості руху автомобілем GEELY JL7162 з номерним знаком НОМЕР_1 зафіксовано на долученому до відзиву електронними доказами у виді фотографії з зображенням транспортного засобу, на якому міститься інформація для встановлення факту вчинення правопорушення, а саме: дата та час вчинення правопорушення; місце вчинення правопорушення; фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку; швидкість руху автомобіля, км/год; обмеження (перевищення) швидкості, км/год; напрямок руху автомобіля.

Відповідно до долучених відповідачем доказів також установлено, що згідно з копією сертифікату № UA-MI/1-2903-2012 від 29 серпня 2012 року Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTІ 20/20 TruCAM зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12. Контроль метрологічних характеристик вимірювачів швидкості автотранспортних засобів лазерних LTІ 20/20 TruCAM під час випуску з виробництва здійснює метрологічна служба виробника, акредитована національною метрологічною службою США.

Згідно з копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29408, чинного до 13 листопада 2024 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM II № ТС000672, виробник Laser Technology Inc., США, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 200 км/год. Максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: +/- 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год

За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з п.8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.12.4. ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Також відповідно до п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-8 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Суд звертає увагу на те, що наявна у матеріалах справи паперова копія електронного доказу у виді фотозображення, здійсненого сертифікованим приладом TruCam ТС000672 23 липня 2024 року об 11:13:12 за локацією: смт Слобожанське, вул. Володимирська, 1, ІD 0733192_WA000_0723_111312.jmf, вказує, що автомобіль позивача марки GEELY JL7162 з номерним знаком НОМЕР_1 , дійсно рухався зі швидкістю 81 км/год при встановлених обмеженнях швидкості - 50 км/год.

Щодо використання працівниками патрульної поліції лазерного вимірювача TruCam ТС000672, суд зазначає таке.

Статтями 283-284 КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як постанови про накладення адміністративного стягнення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі.

Згідно з частиною першою статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За правилами визначеними статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд звертає увагу на те, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У 3197-12.

При цьому, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

У матеріалах справи наявне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29408, чинне до 13 листопада 2024 року. Це свідоцтво видане Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт»).

Слід зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc, США ТС 000672 також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02-03-8008 та додатком до нього.

Суд зауважує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Разом з тим, для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Між тим, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Крім того, слід вказати, що наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року №1362 зазначений пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру, заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України. Таким чином, оскільки прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатація не обмежена нормами чинного законодавства.

Посилання позивача на те, що дії поліцейських були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відео фіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції і переміщався у просторі, а не був встановлений стаціонарно, що суперечить статті 19 Конституції України та частині першій статті 40 Закону України «Про національну поліцію», спростовуються інформацією ДП «Укрметртестстандарт», відповідно до якої лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року у справі № 686/30567/20.

За таких обставин, посилання позивача на те, що відсутні докази, які встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, його вину у вчиненні, суд відхиляє, як таке, що спростовується поданими відповідачем доказами.

Щодо посилання позивача на те, що протокол у цій справі протиправно не складався, то за змістом ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (зокрема порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 258 КУпАП передбачено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853).

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 та 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою та шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою та третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою та третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою та одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою та третьою статті 140 КУпАП.

Таким чином, посадовою особою відповідача протокол про адміністративне правопорушення не складався на підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП.

Щодо посилань позивача на не розгляд його клопотань щодо наявності інших порушників правил дорожнього руху, ненадання на достатній строк доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, ненадання копій таких доказів, ненадання права на захист і не роз`яснення прав, суд виходить з такого.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати фото- і відеотехніку, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Технічні прилади та технічні засоби поліція може закріплювати, у тому числі, на однострої.

Таким чином, закріплена на форменому одязі поліцейського (однострій) бодікамера є технічним пристроєм, на який здійснюється фіксація правопорушення.

З досліджених судом відеозаписів, зафіксованих технічними засобами відеофіксації, встановлених у на однострої двох співробітників відповідача, наданих відповідачем до відзиву вбачається, що приблизно з 11:13 годині 23 липня 2024 року співробітник поліції підходить до зупиненої машини позивача та пояснює причини зупинки з проханням надати водійські права, частково роз`яснює права позивача. Розглядає клопотання позивача про причини не зупинення інших порушників, відхиляючи аргумент позивача про вчинення порушення і транспортним засобом - марки Мазда з номером АА3511. На прохання позивача інший співробітник відповідача надає позивачеві доказ вчинення ним правопорушення, який переглядає позивач. Службова особа відповідача відмовляє у задоволенні клопотанні позивача про надання роздрукованих копій фото фіксації порушення позивачем ПДР. Роз`яснює права позивача в частині, в тому числі і на отримання копії постанови про адміністративне правопорушення. Розглядає зауваження про відсутність вини позивача, пояснюючи про фотофіксацію саме його транспортного засобу. Заявляє клопотання про надання позивачем інформації анкетних даних, оголошує право на оскарження постанови та порядок її виконання. Запис закінчується об 11:21 годині.

Таким чином, надані відповідачем електронні докази, створені при виконанні службовими особами відповідача обов`язків спростовують доводи позивача про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та прав позивача.

Що ж до посилання позивача, що при винесені постанови інспектором повністю проігноровано вимоги статті 280 КУпАП, зокрема і право користуватися юридичною допомогою, то надані суду відеозаписи вказують про відсутність заявлених позивачем клопотань про надання права на правову допомогу, обізнаність позивача зі своїми правами, про що свідчить наголошення позивачем на вимоги КУпАП.

Сама лише помилка у постанові у даті народження позивача не є підставою для її скасування.

Також, суд зазначає, що різниця між часом правопорушення та часом складання постанови у вісім хвилин не є значною.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. Водночас позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених ним позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Варто зауважити, що згідно з п.1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю та здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати, відповідно до ст. 139 КАС України, покладаються на позивача, якому відмовлено в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 6, 19, 77, 90, 159, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2662718 від 23 липня 2024 року, винесену інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ніконовим Іваном Володимировичем за п ч. 1 ст. 122 КУпАП - без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складене та підписане 12 серпня 2024 року

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України; код в ; місцезнаходження за адресою: м. Дніпро, пл. Троїцька, 2-А.

Суддя Д. О. Парфьонов