Справа № 200/3526/24
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 року Справа№200/3526/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд.7, м. Рівне, Рівненська область, 33028, ), Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ), Головного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 43, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області, в якому просила суд:

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 4 січня 2024 року № 09, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 8 лютого 2024 року № 09, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 26.04.2024 № 09 про відмову в призначенні пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненський області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 з 08.09.1983 р. по 07.04.1986 р.; з 14.11.1995 р. по 30.11.1998 р.;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 02 грудня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 29.12.2023 року позивач звернулася до відповідача 3 із заявою про призначення пенсії за віком, в задоволенні якої відмовлено у тому числі через відсутність інформації щодо сплати страхових внесків за період з 14.11.1995 р. по 30.11.1998 р. та через помилки в трудовій книжці. Позивач зазначає, що у вказаний період вона здійснювала приватну нотаріальну діяльність та сплачувала страхові внески у встановленому законом порядку, що підтверджується копіями квитанцій про оплату. Зазначене, на думку позивача, підтверджує сплату нею страхових внесків. Помилки в трудовій книжці, на твердження позивача, носять формальний характер.

В подальшому позивач подала ще дві заяви про призначення пенсії, які були розглянуті Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області; заяви задоволені не були.

Позивач вважає, що її страховий стаж є достатнім для призначення пенсії та в достатній мірі підтверджується інформацією, визначеною в трудовій книжці; посилання на несплату страхових внесків є безпідставним, просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 07.06.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачі правом на надання відзиву не скористались.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , 1 грудня 2023 року досягла віку 60 років.

Відповідно платіжного доручення № 1 ОСОБА_1 сплачено 120000000 до Пенсійного фонду України в якості нарахувань від доходу з надання нотаріальних послуг за IІ квартал 1996 року; № 2 - 12 348, 00 до Пенсійного фонду України в якості нарахувань від доходу з надання нотаріальних послуг за IV квартал 1996 року; № 7 - 7400,00 до Пенсійного фонду України в якості внесків за 1 квартал 1997 року; № 5 - 952,08 до Пенсійного фонду України в якості внесків за 1 квартал 1998 року; № 9 - 1000,00 до Пенсійного фонду України в якості внесків за 2 квартал 1998 року; № 22 - 2826, 02 до Пенсійного фонду України в якості внесків за 3 квартал 1998 року; № 28 - 2000, 00 до Пенсійного фонду України в якості внесків за IV квартал 1998 року. Інших ідетнифікуючих даних платіжні доручення не містять.

Згідно відривної квитанції від 29.01.1997 ОСОБА_1 спласчено 2.861 до Пенс. Фонд за 4 кв.; відривної квитанції від 31.12.1998 року - 3000 за 4 кв. до Пенсійного Фонду України; відривної квитанції від 10.02.1998 року - 2752.97 до Пенсійного Фонду України; відривної квитанції № 0203 -10000000 карбованців до Пенсійного Фонду за період І-ІІ-ав.96 року. Інших ідетнифікуючих даних відривні квітанції не містять.

Згідно трудової книжки № НОМЕР_3 , ОСОБА_1 (в частині спірних періодів) працювала:

з 08.09.1983 р. по 07.04.1986 р., ученицею збірника трансформаторів;

з 14.11.1995 по 24.12.2014 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, 24.12.2014 року діяльність по Донецькому міському нотаріальному округу було припинено.

29 грудня 2023 року позивач звернулась до пенсійного органу з заявою про призначення мені пенсії за віком, яка за принципом екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ в Сумській області.

04 січня 2024 року ГУ ПФУ в Сумській області прийнято рішення № 09 про відмову у призначенні позивачу пенсії. В рішенні вказано, що страховий стаж становить 25 років 02 місяці 05 днів, так як до страхового стажу не зараховані періоди: з 08.09.1983 р. по 07.04.1986 р., оскільки наявне виправлення дати наказу на прийняття; з 14.11.1995 р. по 30.11.1998 р., оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків про період ведення нотаріальної діяльності. Зазначено, що для врахування вищезазначених періодів в страховий стаж необхідно надати уточнюючи довідки та довідки про перейменування. Відсутня довідка внутрішньо переміщеної особи.

03 лютого 2024 року позивач вдруге звернулась до пенсійного органу і за принципом екстериторіальності заява була призначена до розгляду ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

08 лютого 2024 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області було прийнято рішення № 09 про відмову у призначенні пенсії. Причинами такої відмови відповідач 2 вказав невиконання умов попередньої відмови і додав, що запис про звільнення № 17 трудової книжки НОМЕР_4 не завірений печаткою (з 14.11.1995 по 24.12.2014).

18 квітня 2024 року позивачем втретє було подано заяву до органів Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності заява була на вирішенні в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 26.04.2024 № 09 відмовлено в призначені пенсії через відсутність необхідного страхового стажу 30 років. Відповідачем 1 не враховано періоди роботи: з 08.09.1983 р. по 07.04.1986 р., оскільки наявне виправлення дати наказу на прийняття; для врахування вищезазначеного періоду в страховий стаж необхідно надати уточнюючу довідку та довідку про перейменування; з 14.11.1995 р. по 30.11.1998 р., оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків про період ведення нотаріальної діяльності.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частина друга статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій в Україні врегульовані Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (надалі Закон України № 1058-IV).

Відповідно до преамбули Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

При цьому, положеннями ст. 8 Закону України № 1058-IV передбачено прав громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

В той же час, положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України № 1058-IV передбачено складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення: організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно із ч.ч.1, 2, 4 ст.24 вказаного Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування спірні правовідносини регулював Закон України Про пенсійне забезпечення.

Згідно зі ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Щодо періоду з 14.11.1995 р. по 30.11.1998 р., який не було зараховано оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків про період ведення нотаріальної діяльності.

Як визначено частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як визначено п. 7.1, 7.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України № 11-1, яка діяла з 06.09.1996 року, в межах спірного періоду, збори громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, адвокатів, їх помічників, приватних нотаріусів та інших громадян, діяльність яких заснована на приватній власності фізичної особи та виключно на її праці, нараховуються на чистий доход, що підлягає оподаткуванню, тобто на різницю між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, що пов`язані з одержанням доходу, на підставі витягів з податкових декларацій. При цьому не враховуються суми акцизного збору і податку на добавлену вартість. Такі витяги, завірені податковою інспекцією, подаються платником до Пенсійного фонду в 15-денний строк після закінчення кварталу. При визначенні чистого доходу громадянина-підприємця не включаються суми винагород, одержані ним за працю по угодах цивільно-правового характеру, так як нарахування страхових зборів на них повинно здійснювати підриємство, що виплачує винагороду, крім випадків, коли суми винагород виплачені підприємством

(фірмою), що являється іноземною юридичною особою. Страхові збори сплачуються платниками, зазначеними в п.2.7 цієї Інструкції, щоквартально із сум фактично одержаного доходу за звітний період (квартал) не пізніше як 20 квітня, 20 липня, 20 жовтня і 1 лютого наступного року за звітним. При цьому сплата зборів за четвертий квартал календарного року проводиться авансом до 15 грудня із суми очікуваного (оцінного) доходу за цей період. Платники, зазначені у п.2.7 цієї Інструкції (в тому числі і приватні нотаріуси), можуть протягом поточного року щоквартально нараховувати і сплачувати до Пенсійного фонду 25 відсотків річної суми страхових зборів, виходячи з очікуваного (оцінного) доходу. У такому разі у витязі з декларації зазначається розмір доходу до кінця звітного періоду. Строк сплати авансових платежів - до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада.

Відтак обов`язок сплати страхових внесків у спірний період належав позивачу. І позивач, не заперечуючи зазначене, надав до суду квитанції та платіжні доручення про сплату страхових внесків за спірний період, проте такі квитанції та платіжні доручення до органу ПФУ надані не були та, відповідно і не були аналізовані останнім.

Судом, в свою чергу, надані документи не можуть бути оцінені як доказ у розумінні критерію його достатності так як оцінці підлягає не тільки сам факт сплати а й розмір сплаченого внеску, який повинен бути сплачений пропорційно отриманому доходу.

При цьому суд зауважує, що Інструкція, затверджена постановою правління ПФУ № 5-5, не містить пункту 21, на який у позові посилається позивач.

Відтак суд вважає, що квитанції та платіжні доручення про сплату страхових внесків у спірний період первинно повинні бути оцінені органом пенсійного фонду.

Щодо періоду роботи позивача ученицею збірника трансформаторів з 08.09.1983 р. по 07.04.1986 р., який не було враховано до страхового стажу оскільки в трудовій книжці наявне виправлення дати наказу про прийняття.

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджена 20 червня 1974 року постановою Держкомтруда СРСР № 162 (далі - Інструкція № 162), усі записи трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

За правилами пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних союзів від 06 вересня 1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачу трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність. Законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку. Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

Таким чином, позивач, як особа, на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для обмеження належного соціального захисту громадянина.

Відповідно до записів трудової книжки щодо спірного періоду, записи трудової книжки за номерами 7-9 є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу, оскільки вони мають посилання на дату і номер наказів і входять до того періоду, який відповідачі відмовляються зарахувати в цілому.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 275/615/17 (провадження №К/9901/768/17).

Отже недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи-працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права та інтереси.

З огляду на вищевикладене суд наголошує, що позивач не несе відповідальність за порушення вимоги ведення трудових книжок третіми особами.

Вищевказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 та у справах № 813/782/17 від 13 червня 2018 року, від 04.09.2018 року у справі № 423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі № 548/2056/16-а.

Відтак період роботи з 08.09.1983 р. по 07.04.1986 р. повинен бути врахованим до страхового стажу.

Також суд звертає увагу позивача на те, що саме вказаний спірний період визначений в рішенні відповідача 3, а не з 08.09.1983 року по 04.01.1984 року, як викладено в мотивувальній частині позову.

Щодо періоду роботи позивача приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу з 14.11.1995 по 24.12.2014, який не зараховано через відсутність печатки на записі про звільнення.

Враховуючи, що у вказаний період позивач працював приватним нотаріусом, то обов`язок з приводу належного заповнення його трудової книжки належить саме позивачу.

Відповідно вимог ст. 30-1 Закону України «Про нотаріат» в редакції від 06.11.2014 року, припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса здійснюється Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі за наявності підстав, передбачених цим Законом, шляхом видання наказу про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-9 частини першої статті 30 цього Закону, Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі зобов`язані негайно передати приватному нотаріусу копію наказу про припинення його нотаріальної діяльності. Приватний нотаріус зобов`язаний припинити нотаріальну діяльність з моменту отримання копії наказу про припинення його нотаріальної діяльності. Наказ про припинення нотаріальної діяльності може бути оскаржений приватним нотаріусом до Міністерства юстиції України або до суду. Оскарження цього наказу приватним нотаріусом зупиняє реалізацію положень, передбачених частинами п`ятою і шостою цієї статті. Особа, нотаріальна діяльність якої припинена, зобов`язана протягом одного місяця з дня одержання копії наказу передати до відповідного державного нотаріального архіву всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. У разі якщо цей строк є недостатнім, він може бути продовжений рішенням Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, але лише один раз і не більше ніж на місяць. У разі неможливості або відмови приватного нотаріуса особисто здійснити передачу документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса у встановлені строки цей обов`язок покладається на Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, яке в разі необхідності залучає до цього представників органів внутрішніх справ. Порядок та умови здачі і знищення особистої печатки приватного нотаріуса встановлюються і забезпечуються спеціально уповноваженими органами з питань дозвільної системи. Припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса означає припинення дії реєстраційного посвідчення.

Тобто положеннями вказаної статті передбачено видання наказу про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса та, як наслідок, подальшу здачу і знищення печатки приватного нотаріуса.

Відтак запис про припинення нотаріальної діяльності у разі відсутності відбитку печатки може бути підтверджено наказом про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно п. 1.8 Порядку № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів письмового повідомлення заявника про необхідність подання додаткових документів стосовно підтвердження запису про припинення нотаріальної діяльності.

На підставі викладених обставин суд приходить до висновку про визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 4 січня 2024 року № 09, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 8 лютого 2024 року № 09, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 26.04.2024 № 09 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 43, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) від 29.12.2023 року з урахуванням висновків суду.

Обираючи зазначений спосіб захисту прав позивача суд враховує вищенаведені висновки про власну відповідальність позивача за правильність внесення та повноту записів у трудовій книжці; обрахунок розміру страхових внесків, що були сплачені відповідно квитанцій.

При цьому суд вважає що дії зобов*язального характеру повинні бути виконані відповідачем 3 як таким, що порушив права позивача першим.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до частини 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодування або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позов задоволено частково, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача 3, як такого, що порушив права позивача першим, на користь позивача судового збору в розмірі 484, 48 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд.7, м. Рівне, Рівненська область, 33028, ), Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ), Головного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 43, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 4 січня 2024 року № 09, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 8 лютого 2024 року № 09, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 26.04.2024 № 09 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 43, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) від 29.12.2023 року з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позову, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 43, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484, 48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.В. Стойка