Справа № 163/1247/24
Суддя: Павлусь О. С.
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/1247/24
Провадження № 2-а/163/25/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Павлуся О.С.

за участі секретаря Семенюк К.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Кривошея А.М.,

представника відповідача Крижановської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про зміну заходу адміністративного стягнення за постановою в справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кривошей А.М. просить змінити визначений постановою Волинської митниці від 22 травня 2024 року в справі № 0097/20500/24 за ознаками ч.2 ст.471 МК України захід адміністративного стягнення у вигляді штрафу з 35166,34 гривень на 12680,02 гривень.

Заявлені вимоги представник позивача обґрунтував тим, що при визначенні міри стягнення відповідач керувався вартістю товару, визначеною висновком СЛЕД Держмитслужби від 23.04.2024, в сумі 117221,13 грн, яку сторона захисту заперечувала, про що завчасно до розгляду справи подала відповідне клопотання і документи (MRN 24PL361010Е0645052 та інвойсом № Е13/2024), які підтверджують фактурну вартість товару. Всупереч таким обставинам в оскаржуваній постанові зазначено, що висновок СЛЕД стороною захисту не заперечувався та розумному сумніву не піддавався. Вказав, що переміщуваний його довірителькою ОСОБА_2 товар був придбаний в країні експорту за значно меншою ціною, а саме за 42266,73 грн і це підтверджується польською експертною декларацією MRN 24PL361010Е0645052 та інвойсом № Е13/2024, автентичність яких підтверджена відповідями польського декларанта та експортера на вчинені Волинською митницею запити. Незважаючи на це та всупереч положень ст.368 МК України та Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року, митниця указаних документів до уваги не прийняла та безпідставно застосувала висновок СЛЕД. Звернув увагу на постанову суду в справі № 163/1065/24 щодо ОСОБА_1 , у якій суд при тих же обставинах при визначенні міри відповідальності взяв до уваги вищевказані MRN та інвойс, а не висновок СЛЕД. Також просив врахувати щире каяття його довірительки, сприяння у розслідуванні правопорушення митним органом, відсутність обтяжуючих обставин, її складні життєві умови, які полягають у тому, що вона проживає самостійно і після смерті чоловіка вимушена сама заробляти на прожиття шляхом перевезення через кордон речей та товарів на замовлення інших осіб.

Представник відповідача подала відзив на позовну заяву. У ньому висловила позицію про те, що інвойс № Е13/2024 не є належним доказом на підтвердження вартості товару, оскільки під час провадження справи про порушення митних правил позивач жодних документів, які містили відомості про вартість незадекларованих товарів не надала, від надання пояснень відмовилась; у MRN 24PL361010Е0645052 та інвойсі № Е13/2024 одержувачем та покупцем товару виступає Maria Folyush (адреса: 79034, Lwow, Myshyhy, 54), яка, завчасно отримавши виклик, до митниці не з`явилась, документів взаємозв`язку між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 стороною захисту не надано. У зв`язку із цим вважає відсутніми підстави для зміни застосованого до позивача стягнення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 позов не визнала з наведених у відзиві підстав та просила відмовити у його задоволенні.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

Постановою заступника начальника начальника управління боротьби з контрабандою та порушення митних правил Волинської митниці ОСОБА_6 в справі про порушення митних правил № 0097/20500/24 від 22 травня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.471 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товару, що становить 35166,34 грн.

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у недекларуванні товару, тобто не заявленні за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, вага, кількість, найменування або назва, тощо) про товари: блузи, штани, бейсболки жіночі в асортименті, кепки з козирками.

Самого факту вчинення правопорушення позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Кривошей А.М. не оспорюють, лише не згідні із накладеним розміром штрафу.

Санкція ч.2 ст.471 МК України передбачає накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості незадекларованих товарів.

Із копії матеріалів митної справи № 0097/20500/24 та змісту оскаржуваної постанови вбачається, що при визначені розміру штрафу за основу взято висновок призначеної постановою митного органу від 29 березня 2024 року експертизи Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (далі СЛЕД) від 23 квітня 2024 року № -0247, згідно якого загальна вартість незадекларованого ОСОБА_1 товару становить 117 221,13 грн.

Під час провадження в справі митним органом захисник ОСОБА_1 адвокат Кривошей А.М. подав клопотання про приєднання до матеріалів митної справи MRN 24PL361010Е0645052 та інвойса № Е13/2024 з відповідним перекладом та просив врахувати їх при винесенні постанови.

Під час розгляду справи та прийняття рішення посадова особа Волинської митниці ці документи відхилила з мотивів, що наведені представником відповідача у відзиві на позовну заяву.

Норми Митного кодексу України не містять спеціальних положень, які б використовувались для визначення вартості товару в розумінні стягнення у вигляді штрафу.

Разом з цим, у статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частина 1 статті 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним або другорядним методом. Основний метод - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Частиною 1 статті 368 МК України передбачено, що для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, банківських виписках, електронних повідомленнях з інтернет-магазинів, інших документах, які містять відомості про вартість таких товарів.

У цій справі, зазначені в MRN 24PL361010Е0645052 та інвойсі № Е13/2024 товари по найменуванню та кількості відповідають тим, що переміщувала ОСОБА_1 через митний кордон України, і ця обставина Волинською митницею не заперечується.

На запити Волинської митниці від 08.04.2024 № 7.3-4/20-04/14/4048 та № 7.3-4/20-04/14/4049 польський декларант товару «GT AGO sp.z.o.o» та експортер фірма «Kardigan Dagmara Chmielewska» підтвердили експорт товару за вищевказаними MRN 24PL361010Е0645052 та інвойсом № Е13/2024 від 13.03.2024.

Фактурна вартість незадекларованого ОСОБА_1 товару в розумінні ст.ст.49, 368 МК України буде становити 1066,00 євро, що за курсом НБУ станом на дату переміщення 20 березня 2024 року (1 євро = 42,4641 грн) становить 45266,73 гривень.

З MRN 24PL361010Е0645052 та інвойса № Е13/2024 вбачається, що отримувачем (покупцем) товару дійсно зазначена ОСОБА_7 , жителька м.Львів.

У статті 2 частини І Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року передбачено, що у випадку якщо митної вартості імпортних товарів не може бути визначено згідно з положеннями статті 1, митною вартістю є контрактна вартість ідентичних товарів, що продаються на експорт до тієї самої країни імпорту й експортуються в той самий час або майже в той самий час, що й товари, які оцінюються.

Отже, ураховуючи наведене положення Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю та фактичні обставини справи, за яких переміщуваний товар ОСОБА_1 не належить, вона фактично виконувала роль перевізника, тому обґрунтованих підстав не приймати до уваги вищевказані експортну декларацію та інвойс для визначення обсягу відповідальності у вигляді розміру штрафу суд не вбачає.

В той же час суд зважує на те, що у застосованому Волинською митницею висновку СЛЕД Держмитслужби № -0247 від 23.04.2024 визначено ринкову вартість товару, яка з огляду на те, що у даному випадку товар є не українського походження, включає у себе сплачені митні платежі при ввезенні його на митну територію України, що вочевидь суперечить вищевказаним положенням ст.ст.49, 368 МК України.

У зв`язку із цим, суд дійшов висновку, що Волинська митниця безпідставно, всупереч чинного митного законодавства України та норм міжнародного права відхилила завчасно надані стороною захисту і у встановленому порядку перевірені митним органом експортні документи на товари, які є безпосередніми предметами порушення митних правил.

Отже, за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 472 МК України, ОСОБА_1 має понести стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості незадекларованих товарів, що з огляду на їх фактурну вартість буде становити 13580,02 гривень (45266,73 х 0,3).

Згідно з п.4 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на такі законодавчі приписи, судом у межах своїх повноважень встановлено підстави для зміни застосованого щодо ОСОБА_1 стягнення в сторону пом`якшення з урахуванням експортних документів.

Таким чином, позовна заява по своїй суті є обґрунтованою і підставною, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати у формі судового збору слід покласти на суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.242-247КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Змінити захід стягнення накладеного на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, постановою заступника начальника начальника управління боротьби з контрабандою та порушення митних правил Волинської митниці Тарнавського Юрія Михайловича в справі про порушення митних правил № 0097/20500/24 від 22 травня 2024 року із штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 35166 (тридцять п`ять тисяч сто шістдесят шість) гривень 34 копійки на штраф в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 13580 (тринадцять тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень 02 копійки.

Стягнути з Волинської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення його повного тексту.

Інформація про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач Волинська митниця; місце знаходження - вулиця Призалізнична, 13, село Римачі Ковельського району Волинської області; .

Дата складання повного тексту рішення 08 серпня 2024 року.

Головуючий: суддя О.С. Павлусь