Справа № 620/15519/23
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, бездіяльності, рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі також - МО України, відповідач) про визнання протиправним рішення, дій, бездіяльність відповідача щодо відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю сина, колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 , при виконанні обов`язків військової служби, оформлене протоколом № 19/с від 14.07.2023 та скасувати його; зобов`язання відповідача у місячний строк повторно розглянути заяву позивача та призначити і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у відповідності до статті 16-2 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та члені їх сімей» у розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Позов обґрунтований тим, що відповідачем вчинено протиправні дії, бездіяльність та протиправно прийнято рішення від 14.07.2023 № 19/с, оскільки позивачем надано всі документами, які підтверджують причини та обставини загибелі її сина під час проходження військової служби, проте відповідачем не враховані, тобто рішення прийнято без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року позов задоволено частково:

визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, викладене у протоколі засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, № 19/с від 14.07.2023.

зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення і виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що оскаржуване рішення комісії є законним та обґрунтованим. Апелянт наполягає на тому, що документи, які були долучені ОСОБА_1 , а саме: висновок експерта від 26.03.2019 № 75, лікарське свідоцтво про смерть від 26.03.2019 № 85 і акт службового розслідування від 02.04.2019, підтверджують те, що смерть військовослужбовця ОСОБА_2 настала у результаті вчинення ним самогубства особистою зброєю у стані алкогольного сп`яніння. З огляду на це, апелянт вказує, що позивач не надала документа, який би свідчив про причини та обставини смерті ОСОБА_2 , зокрема, про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства. Саме тому, зважаючи на встановлені обставини, комісія, розглядаючи заяву ОСОБА_1 , керувалася ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 10, 19 Порядку № 975 і прийняла правомірне рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , старший сержант, загинув в результаті вогнепального поранення в голову під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, в зоні проведення антитерористичної операції в м. Константинівка Донецької області. Вказана обставина встановлена постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2023 у справі 620/1556/22.

27.03.2019 Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області видано свідоцтво серія НОМЕР_1 про смерть ОСОБА_2 , (а.с. 36).

Позивач є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 30.10.1990, (а.с. 34).

Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 19.01.2021, (а.с. 100).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2023 по справі № 620/1556/22 з поміж-іншого зобов`язано Міністерство оборони України з урахуванням висновків суду у цій справі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з доданими документами та прийняти відповідне рішення з урахування висновків суду, (а.с. 147-161).

На виконання вказаного судового рішення, відповідачем прийнято рішення, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.07.2023 № 19/с, в якому відмовлено позивачу у призначенні та виплаті спірної допомоги, посилаючись на акт службового розслідування від 02.04.2019, в якому вказано, що вірогідною причиною смерті ОСОБА_2 є скоєння самогубства; висновок експерта від 26.03.2019 № 75, в якому вказано, що на час смерті ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння і концентрація етилового спирту на час смерті становила 2,51 %0, що є адміністративним правопорушенням, передбаченого статтями 172-19,172-20 КУпАП України; відсутність інформації щодо спростування органом Національної поліції України за результатами кримінального провадження, що вірогідною причиною смерті сержанта ОСОБА_2 є скоєння самогубства, (а.с. 84).

Позивач, вважаючи протиправними дії (бездіяльність) та рішення відповідача № 19 /с від 14.07.2023 щодо відмови у виплаті спірної одноразової грошової допомоги, звернулась до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваного рішення, відповідачем не враховано обставини, встановлені Шостим апеляційним адміністративним судом у справі № 620/1556/22. Судом першої інстанції також враховано, що станом на день прийняття оскаржуваного рішення та розгляду цієї справи факт вчинення самогубства військовослужбовцем ОСОБА_2 за результатами досудового розслідування, яке триває більше трьох років, не встановлений. Суд не врахував висновок експерта від 25.03.2019 № 75, з огляду на те, що останній не підготовлений для подачі до суду та містить виключно припущення щодо обставин загибелі військовослужбовця. Також, суд першої інстанції звернув увагу на те, що акт службового розслідування від 02.04.2019, проведеного відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, не є тим документом, висновки якого відповідно до законодавства могли б достовірно підтверджувати обставини смерті ОСОБА_2 . Суд першої інстанції визнав неприйнятними доводи відповідача про скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 172-19, 172-20 КУпАП, з огляду на те, що наявність складу адміністративного правопорушення в діях будь-якої особи та притягнення до адміністративної відповідальності належить суду.

Колегія суддів не може не погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 41 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною першою статті 16 Закону № 2011-XII обумовлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пунктів 1-3 частини другої цієї статті одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Згідно зі статтею 16-1 Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення.

У частині шостій статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Згідно із частиною дев`ятою цієї статті порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної вище статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25.12.2013 № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 975).

Згідно з пунктом 10 Порядку № 975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:

- заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;

- витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);

- витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії:

документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;

свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;

свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);

свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);

документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені);

свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою);

рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);

рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні);

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.

У пункті 12 Порядку № 975 зазначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно із пунктом 13 цього Порядку, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Таким чином, Порядком № 975 визначено перелік документів, що подаються до уповноваженого органу разом із заявою про виплату одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого (померлого).

Міноборони же у подальшому виносить одне з визначених пунктом 13 цього нормативного документу рішень: 1) про призначення одноразової грошової допомоги або 2) про відмову в її призначенні, або 3) про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю).

Частиною першою статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

- вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

- вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

- навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

- подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Аналогічні положення закріплені у пункті 19 Порядку № 975.

В контексті викладених норм, слід зауважити, що подання зазначених у пункті 10 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону № 2011-XII, за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

Водночас обов`язок перевірити, чи не настала загибель (смерть) за обставин, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону № 2011-XII, покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач виходив з того, що за поданими документами неможливо визначити причину та обставини смерті військовослужбовця.

Указаний висновок ґрунтується на акті проведення службового розслідування від 02.04.2009, згідно з яким відрогідною причиною смерті є скоєння самогубства, та висновку експерта, відповідно до якого на час смерті ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння і концентрація етилового спирту на час смерті становила 2,51 %.

Поряд з цим, доводи відповідача спростовуються матеріалами справи.

Так, 22.03.2019 розпочате кримінальне провадження № 000328 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України, яке на даний час не завершене, що підтверджується листом Територіального управління державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську від 12.10.2023 № 13-01-22652/23 (а.с. 64).

На підставі ухвали слідчого, проведена експертиза, за результатами якої зроблений висновок експерта від 25.03.2019 № 75 (а.с. 41), в якому вказано, що судово-медична експертиза не може повністю виключити факт спричинення тілесних ушкоджень самостійними діями потерпілого, однак разом з цим не виключений і інший механізм утворення тілесних ушкоджень. Враховуючи наявність двох окремих ран в скроневої області голови можна припустити, що на момент пострілів взаємне розташування зброї та потерпілого змінювалось (п. 18, 19).

Таким чином, станом на день прийняття оскаржуваного рішення та розгляду цієї справи факт вчинення самогубства військовослужбовцем ОСОБА_2 за результатами досудового розслідування, яке триває більше трьох років, не встановлений.

Щодо акту службового розслідування від 02.04.2019 суд першої інстанції слушно звернув увагу, що останнє проведено відповідно до Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України та наказу Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017за № 1503/31371, яким затверджений Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі також - Порядок). Цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі, і не поширює свою дію на військовослужбовців, які загинули під час участі в антитерористичній операції.

Натомість порядок проведення службового розслідування нещасних випадків військовослужбовців, які загинули під час участі в антитерористичній операції, встановлений Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України від 06.02.2001 № 36, яка діяла на час загибелі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1).

Факт участі ОСОБА_2 в антитерористичній операції підтверджується довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, виданою Військовою частиною НОМЕР_4 від 01.04.2020 № 411(а.с. 40).

Пунктом 1 Розділу ІІІ Інструкції № 36 встановлено, що спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки зі смертельним або тяжким наслідком під час виконання обов`язків військової служби; групові нещасні випадки, що сталися одночасно з двома і більше військовослужбовцями незалежно від тяжкості ушкодження їх здоров`я; випадки смерті під час виконання обов`язків військової служби.

Таким чином, випадок смерті військовослужбовця ОСОБА_2 підлягав спеціальному розслідуванню відповідно до вимог Інструкції № 36, проте таке розслідування безпідставно не було проведено.

Відтак, висновки про причини смерті військовослужбовця ОСОБА_2 не могли бути встановлені в межах службового розслідування, призначеного відповідно до Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України та наказу Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608, та правового значення мати не можуть. Тобто висновки службового розслідування, мають юридичні наслідки лише для осіб, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Викладеним підтверджується, що акт службового розслідування від 02.04.2019, проведеного відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, не є тим документом, висновки якого відповідно до законодавства могли б достовірно підтверджувати обставини смерті ОСОБА_2 .

Стверджуючи про наявність у діях загиблого ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-19, 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), суд зазначає, що відповідачем не надано докази, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за цими нормами.

При цьому повноваження щодо наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 172-19, 172-20 КУпАП в діях будь-якої особи та притягнення до адміністративної відповідальності належить суду, а тому посилання представника відповідача та зазначення у спірному протоколі про скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого наведеними норами, є неприйнятним.

Отже, документи, на які посилається відповідач, суд не визнає достатніми, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про доведеність позиції відповідача, тому суд дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги матері загиблого.

За такого правого регулювання та встановлених обставин, висновок відповідача у рішенні від 14.07.2023 №19/с про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що смерть військовослужбовця ОСОБА_2 є наслідком самогубства та вчинення ним адміністративного правопорушення, є безпідставним, оскільки документи, на які посилається відповідач, що слугували підставою для прийняття оскаржуваного рішення, в розумінні статті 76 КАС України, не є належними та достатніми, з огляду на те, що ґрунтуються на припущеннях, а зазначення про вчинення військовослужбовцем адміністративного правопорушення на час настання смерті не визначається як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки смерть військовослужбовця повинна бути саме наслідком вчиненням військовослужбовцем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-19, 172-20 КУпАП. Посилання на відсутність у поданих документах інформації щодо спростування органом Національної поліції України за результатами кримінального провадження, що вірогідною причиною смерті сержанта ОСОБА_2 є скоєння самогубства, суд відхиляє, оскільки надання такої інформації віднесено до повноважень Національної поліції України, а не позивача.

Водночас суд враховує, що позивачем надано відповідачу документи на підтвердження, що ОСОБА_2 загинув в результаті вогнепального поранення в голову під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, в зоні проведення антитерористичної операції в м. Константинівка Донецької області, що встановлено постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2023 у справі № 620/1556/22 та у даній справі має преюдиційне значення. Крім того, позивачу як матері військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби, - ОСОБА_2 видано посвідчення серії НОМЕР_5 , яке на даний час є чинним. Зворотнього відповідачем не доведено.

З огляду на те, що відповідач вже повертав на доопрацювання заяву позивача про призначення та виплату спірної допомоги. Протиправність такого повернення була предметом дослідження у справі № 620/1556/22, в якій постановою Шостого апеляційного адміністративного суду визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, яке полягає у поверненні на доопрацювання заяви ОСОБА_1 з доданими документами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю сина, колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 при виконанні обов`язків військової служби, яке оформлено протоколом № 192 від 16.12.2021. Зобов`язано Міністерство оборони України з урахуванням висновків суду у цій справі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з доданими документами та прийняти відповідне рішення з урахування висновків суду.

Таким чином, відповідачем вже реалізовано свободу розсуду, інших шляхів для дій суб`єкта владних повноважень в нього не залишилось.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення про призначення і виплату їй спірної одноразової грошової допомоги, та позов задовольнити частково.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки їх суть зводиться до констатації норм законодавства, а не помилок чи то порушень судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, за таких обставин доводи апеляційної скарги не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

Судовою колегією враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді І.О. Грибан

В.Ю. Ключкович