Справа № 160/18329/24
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
30 липня 2024 рокуСправа № 160/18329/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турлакова Н.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій, з урахуванням виправленого позову просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання до Головного управління морально психологічного забезпечення Збройних Сил України довідки про безпосередню участь у бойових діях ОСОБА_1 за період з 24.06.2022 року по 03.10.2022 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати до Головного управління морально психологічного забезпечення Збройних Сил України довідку про безпосередню участь у бойових діях ОСОБА_1 за період з 24.06.2022 року по 03.10.2022 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 року, позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів, з дня отримання копії даної ухвали, а саме позивача зобов`язано:

- надати належним чином оформлену заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з чітким обґрунтуванням причин поважності його пропуску та наданням підтверджуючих доказів;

- викласти в прохальній частині позовні вимоги щодо предмету спору із зазначенням належного способу захисту прав позивача, з урахуванням ст.ст.5, 160 КАС України (у тому числі належним розрахунком в разі наявності вимоги про стягнення).

Вказана ухвала суду не оскаржувалася та, відповідно до ч.2 ст.256 КАС України набрала законної сили 15.07.2024р., з дня її підписання суддею.

На виконання вимог вказаної ухвали суду, представником позивача подана заява про усунення недоліків, до якої долучено виправлену позовну заяву та заяву про поновлення строку звернення до суду, якій представник просить поновити строк звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування вказаної заяви представник зазначає, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Головному управлінні моральнопсихологічного забезпечення Збройних Сил України з 28.03.2018 року по 01.02.2024 року, а у період з 24.06.2022 року по 03.10.2022 року Позивач перебував у відрядженні у військовій частині НОМЕР_1 з метою організації виконання завдань щодо прикриття об`єктів критичної інфраструктури від засобів повітряного нападу ворога, а саме позивач виконував бойове завдання з протиповітряного прикриття об`єктів критичної інфраструктури вздовж річки Дніпро в складі мобільної вогневої групи. До моменту звільнення з військової служби на позивача розповсюджувалась заборона залишення військової частини та місця несення служби в умовах війни в бойовій обстановці, що передбачає кримінальну відповідальність та унеможливлювало звернення до суду.

Також зазначає, що позивач об`єктивно не мав можливості дізнатись про неповне нарахування грошового забезпечення за місцем штатної служби через ненадання довідки про виконання бойових завдань з військової частини НОМЕР_1 , до якої він був відряджений, та звернутись до суду. 07.06.2024 представник позивача звернувся з адвокатським запитом , на який 18.06.2024р. йому було надано відповідь.

Представником відповідача, надана до суду заява про залишення позову без розгляду, в якій останній просить залишити позовну заяву без розгляду, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду більше ніж на 1,5 роки з дати, коли така повинна бути подана, підстави для поновлення строку звернення до суду відсутні, оскільки про порушення своїх прав з боку відповідача в межах спірних правовідносин (відмовлено у видачі спірної довідки через відсутність підстав) позивач дізнався з письмової відповіді Військової частини НОМЕР_1 №582 від 15.09.2022р., за результатами розгляду рапорту позивача від 05.09.2022р. з приводу отримання спірної довідки. На підтвердження надав копії відповідних документів, рапорту від 05.09.2022 року, та відповіді військової частини від 15.09.2022р., та 15.10.2022р.

Так, представник відповідача у вказаній заяві зазначив із наданням відповідних доказів про те, що позивач у своїй позовній заяві приховав від суду, що 05.09.2022 року він звертався з відповідним рапортом вх.№1288 до командира військової частини НОМЕР_1 про надання йому довідки про безпосередню участь у бойових діях. На вказаний рапорт позивача було повідомлено листом військової частини НОМЕР_1 № 582 від 15.09.2022 про відсутність підстав для видачі спірної довідки. Саме з цього часу позивач дізнався про порушення своїх прав, а не 18.06.2024 як зазначає позивач у своїй позовній заяві. Після цього позивач неодноразово звертався до військової частини НОМЕР_1 з вимогами видати йому довідки про безпосередню участь у бойових діях за спірний період, про що було надано відповідні відповіді про відмову.

Досліджуючи поважність вказаних причин пропуску позивачем строку на звернення до суду, суд зазначає наступне.

За змістом приписів п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому, абз.1 ч.2 ст.122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, військова служба є різновидом служби публічної. При цьому, як зазначалося вище, згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд зазначає, що поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19).

Суд зауважує, що правовий порядок в державі будується, зокрема, на принципі законності, який забезпечує юридичну визначеність в державі. Це означає, що кожна особа має підпорядковуватися закону та забезпечувати неухильне його виконання.

Суд наголошує, що право звернення до суду не є безумовним, а підпорядковується визначеним процесуальним законом строкам, коли особа може реалізувати таке право.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з позовом.

Згідно з частиною 1 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відтак, при вирішенні питання щодо поновлення пропуску строку звернення до суду, має враховуватися добросовісність поведінки особи, яка, як учасник суспільних правовідносин, має відповідально, без зловживання наданим законом правом, ставитися до його реалізації, адже звернення до суду з позовом після спливу визначених законом строків створює ризик розбалансування системи соціального захисту.

Зі спірних правовідносин вбачається, що позивач, вважаючи, що за період з 24.06.2022р. по 03.10.2022р. він має право на отримання довідки за формою, наведеною в додатку №1 доручення Міністра Оборони №912/з/29 від 23.06.2022, яка має видаватися у строк до 5 числа кожного місяця тобто до 05.11.2022 року (останній день видачі довідки про безпосередню участь), позивач звернувся до суду за захистом своїх прав лише 08.07.2024 року за спливом більше півтора року тобто з пропуском встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України строку для звернення до суду.

Так, позивач у вересні 2022 року достовірно знав про невидачу йому довідки за формою наведеною в додатку №1 доручення Міністра Оборони №912/з/29 від 23.06.2022 та невиплати йому відповідно додаткової винагороди у розмірі 100 тис. грн., пропорційно часу участі у бойових діях оскільки вона була відсутня під час отримання щомісячного грошового забезпечення.

Разом з тим, судом встановлено, що 05.09.2022 року позивач звертався з відповідним рапортом вх.№1288 до командира військової частини НОМЕР_1 про надання йому довідки про безпосередню участь у бойових діях, на який йому було повідомлено листом військової частини НОМЕР_1 № 582 від 15.09.2022 про відсутність підстав для видачі спірної довідки, відповідно з цієї дати позивач дізнався про порушення своїх прав,

Суд зазначає, що отримання відповіді на звернення, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти набагато пізніше після не отримання відповідних виплат.

Такі висновки суду відповідають позиції Верховного Суду, що наведена, зокрема, у постановах від 06.02.2018 у справі № 607/7919/17, від 16.05.2018 у справі № 521/9634/17, від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19.

Станом на дату звернення 07.06.2024 року представника позивача до відповідача (відповідь від 18.06.2024 року) із адвокатським запитом з питань видачі спірної довідки, строк звернення до суду вже був пропущений, оскільки листом військової частини НОМЕР_1 № 582 від 15.09.2022 було повідомлено про відсутність підстав для видачі спірної довідки.

Європейський Суд з прав людини в ухвалі від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України") також вказав, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Суд зазначає, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, що обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 45 рішення від 28.10.1998 року у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії"; пункт 51 рішення від 22.10.1996 року у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 року у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Водночас, слід звернути увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З огляду на те, що заява про поновлення строку звернення до суду не містить обґрунтувань та належних доказів на підтвердження того, що мали місце непереборні обставини, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення позивача до суду із цим позовом, позивачем не доведено пропуск звернення до суду з поважних причин, тому така заява задоволенню не підлягає.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

На підставі викладеного, суд у відповідності до вимог статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України вважає, що підстави, вказані представником позивача у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, не є поважними, відповідно, в задоволенні такої заяви належить відмовити.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач не усунув недоліки позовної заяви належним чином та у визначений судом в ухвалі від 12 лютого 2024 року спосіб і строк.

За приписами п.п.1, 9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві: - у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; - у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи не визнання судом поважними підстави пропуску строку звернення позивача з даним позовом до адміністративного суду, позовна заява підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду із даним позовом, - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, повернути.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити позивачу/представнику.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями) відповідно до ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Суддя Н.В. Турлакова