Справа № 300/7189/21
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2024-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 300/7189/21

адміністративне провадження № К/990/28426/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Яковенка М. М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2024 року по справі № 300/7189/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення про застосування штрафних санкцій, податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до Державної податкової служби України, просила з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС в Івано-Франківській області №Ф-002650/0713 від 06.05.2021 року, якою зобов`язано позивача сплатити заборгованість (недоїмку) в сумі 432 861 грн. 49 коп.; визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС в Івано-Франківській області №Ф-28585-13 від 09.05.2021 року якою зобов`язано позивача сплатити заборгованість (недоїмку) в сумі 512 687 грн. 48 коп.; визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області №Ф-002650/0713 від 06.05.2021 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 76 926 грн. 23 коп.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області (форми Р) №002862/0713 від 18.05.2021 року про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, яким збільшено грошове зобов`язання на суму 480 090 грн. 28 коп. ; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області (форми Р) №002863/0713 від 18.05.2021 року про збільшення податкові зобов`язання та застосовано штрафні санкції за платежем військовий збір, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 40 007 грн. 52 коп.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року в задоволені позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року апеляційну скаргу задовольнити частково.

Прийнято відмову позивача від позову:

в частині 7353,06 грн. (22% ЄСВ від 33 423,00 грн.) щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 06 травня 2021 року №Ф-002650/0713 на суму 432 861,49 грн.;

в частині 6016,14 грн (18% ПДФО від 33 423.00 грн.) щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18 травня 2021 року №002862/071 про збільшення суми грошового зобов`язання із податку на доходи фізичних осіб, шо сплачені фізичними особами за результатами річного декларування на суму 480 090,28 грн.;

в частині 501,35 грн (1,5% ВЗ від 33 423,00 грн.) щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18 травня 2021 року №002863/0713 про збільшення суми грошового зобов`язання із військового збору, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування на суму 40 007,52 грн.;

визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення від 18 травня 2021 року №002859/0713 про збільшення суми грошового зобов`язання із податку на додану вартість на суму 64 152,10 грн.;

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення віл 18 травня 2021 року №002860/0713 про збільшення суми грошового зобов`язання із податків та зборів, пені з податку на доходи фізичних осіб на суму 20 094,86 грн.

та рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року у справі 300/7189/21 в цій частині визнати нечинним та провадження у справі в цій частині позовних вимог закрито.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року у справі № 300/7189/21 в іншій частині його оскарження скасувати та ухвалити судове рішення яким позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано вимогу ГУ ДПС в Івано-Франківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф - 002650/0713 від 06.05.2021 року, якою зобов`язано позивача сплатити заборгованість (недоїмку) у сумі 425 508,43 грн.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДПС в Івано- Франківській області №Ф-002652/0713 від 06.05.2021 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, в сумі 76 926,23 грн.

Визнано протиправним та скасовано в частині податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області (форми Р) №002862/0713 від 18.05.2021 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податку на доходи фізичних осіб на суму 474 074,14 грн.

Визнано протиправним та скасовано в частині оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області (форми Р) №002863/0713 від 18.05.2021 року про збільшення податкового зобов`язання та застосованої штрафної санкції за платежем військовий збір, на суму 39 506,17 грн.

Додатковою постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2024 року стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано- Франківській області на користь позивача 10000 (десять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано- Франківській області ( ) на користь позивача судовий збір

в сумі 8794,31 грн. за подачу позову, відповідно до квитанцій від 05.08.2021 № 0.0..1 в сумі 4540,00 грн.; від 12.11.2021 № 0.0..1 в сумі 908,00 грн.; від 07.12.2021 № 0.0..1 в сумі 2272,71 грн.; від 18.09.2023 №0.0..1 на суму 1073,60 грн.;

в сумі 2684,00 грн. за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду про залишення позовної заяви без розгляду згідно квитанції від 29.05.2023 №98604966 на суму 2684,00 грн.

в сумі 12192,18 грн. за подачу апеляційної скарги на судове рішення згідно квитанції №8399-8521-6601-5937 від 26.02.2024 в сумі 8956,00 грн. та №0.0.4.1 від 27.03.2024 на суму 3402.63 грн.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду апеляційної інстанцій, скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог ст. 330 КАС України судом встановлено, що у касаційній скарзі не викладено конкретної підстави передбаченої КАС України для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підстав п. 1 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Якщо касаційна скарга подається на підставі п. 2 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у ч. 2 і 3 ст. 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у ч. 1 ст. 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт ч. 4 ст. 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Проте, скаржником у касаційній скарзі не наведено конкретної підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга.

При цьому, скаржник посилається на правову позицію Верховного Суду пов`язану з критеріями оцінки доказів та висновками здійсненими за результатами їх дослідження.

Наведені скаржником постанови Верховного Суду ухвалені за інших фактичних обставин справ, установлених судами, тому посилання скаржника на те, що судові рішення у цій справі ухвалені без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у вказаних постановах Верховного Суду, є безпідставними.

Зміст касаційної скарги фактично зводиться до викладення обставин справи та цитування законодавчих норм. Скаржником у касаційній скарзі не викладені в розумінні законодавчих приписів підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч. 4 ст. 328 КАС України.

Отже, скаржник повинен зазначити конкретний пункт ч. 4 ст. 328 КАС України, конкретну підставу касаційного оскарження судових рішень, визначену ч. 4 ст. 328 КАС України та навести відповідне обґрунтування зазначених підстав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ст. 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених Кодексу адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно , а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційну скаргу слід повернути скаржнику, що не перешкоджає йому реалізувати своє право звернутися із касаційною скаргою повторно.

Відповідно до ч. 7 ст. 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному ст. 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.

Керуючись статтями 248, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2024 року по справі № 300/7189/21 - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Яковенко