Справа № 990/184/24
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2024-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

08 серпня 2024 року

м. Київ

справа №990/184/24

адміністративне провадження № П/990/184/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Мацедонської В.Е., Білак М.В., Загороднюка А.Г., Губської О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовною заявою до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, відповідач), у якій просить:

- визнати протиправними дії ВРП щодо нерозгляду його скарги від 11 квітня 2024 року на ухвалу Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 28 лютого 2024 року №581/3дп/15-24;

- зобов`язати ВРП розглянути його скаргу від 11 квітня 2024 року на ухвалу Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 28 лютого 2024 року №581/3дп/15-24, та надати скаржнику мотивоване рішення.

ІІ. Стислий виклад позиції позивача

У позові зазначено, що у січні 2024 року позивач звернувся до ВРП з дисциплінарною скаргою щодо судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_2 , однак ухвалою Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 28 лютого 2024 року № 581/3дп/15-24 скаргу залишено без розгляду та повернуто скаржнику. Не погодившись з указаним рішенням дисциплінарного органу 11 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до ВРП. 09 травня 2024 року на електрону адресу позивача надійшов лист ВРП, яким фактично відмовлено у розгляді скарги на ухвалу Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 28 лютого 2024 року № 581/3дп/15-24.

Однак з такими діями відповідача позивач не згодний, оскільки лист від 09 травня 2024 року за вих. № 16325/0/9-24 не є рішенням ВРП за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати у розумінні статей 51, 52 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (надалі по тексту - Закон № 1798-VIII), що є підставою для визнання дій відповідача протиправними і зобов`язання повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 11 квітня 2024 року та ухвалити рішення у порядку статті 51 Закону № 1798-VIII.

На підтвердження правильності своєї позиції ОСОБА_1 посилається на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 8 вересня 2022 року провадження № 11-279сап21, відповідно до якого у справах про оскарження рішення ВРП, яким залишено без змін рішення її дисциплінарного органу про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, такий акт має оцінюватися, зокрема, в аспекті його обґрунтованості, безсторонності, розсудливості, своєчасності і пропорційності (частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України). Обов`язковим критерієм обґрунтованості рішення за наслідками дисциплінарного провадження є врахування всіх обставин, що є визначальними для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях судді ознак дисциплінарного проступку.

Між тим, ВРП не було дотримано вимог законодавства під час розгляду скарги ОСОБА_1 від 11 квітня 2024 року на рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП.

У відповіді на відзив ВРП позивач вкотре наголосив, що лист відповідача від 9 травня 2024 року за вих. № 16325/0/9-24 не є рішенням у розумінні статей 51, 52 Закону № 1798-VIII, що є підставою для визнання дій ВРП протиправними та зобов`язання повторно розглянути скаргу.

ІІІ. Стислий виклад позиції відповідача

У відзиві ВРП просить відмовити у задоволенні позову.

За позицією відповідача, ОСОБА_1 реалізував право, надане законодавством і звернувся до ВРП із дисциплінарною скаргою стосовно дій судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_2 . Водночас, попри те, що ухвала Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 28 лютого 2024 року № 581/3дп/15-24 про залишення без розгляду та повернення скарги оскарженню не підлягає, позивач подав до ВРП на неї скаргу (вх. № П-67/6/7-24 від 12 квітня 2024 року). На лист ОСОБА_1 від 12 квітня 2024 року секретаріатом ВРП за підписом заступника начальника управління - завідувача відділу по роботі зі зверненнями управління по роботі зі зверненнями, запитами на інформацію та забезпечення організації особистого прийому громадян Лілії Яким`як була надана відповідь від 9 травня 2024 року за № 16325/0/9-24 з відповідними роз`ясненнями, зокрема, про те, що згідно з частиною четвертою статті 44 Закону № 1798-VIII рішення про повернення дисциплінарної скарги оскарженню не підлягає. Разом із тим, у листі зазначено, що повернення дисциплінарної скарги без розгляду не перешкоджає праву заявника на повторне звернення до Вищої ради правосуддя з новою дисциплінарною скаргою, яка відповідає вимогам, вказаним у статті 107 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VІІІ).

На переконання відповідача, позовні вимоги ОСОБА_1 фактично зводяться до оскарження ухвали Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 28 лютого 2024 року №581/3дп/15-24, проте ця ухвала не може бути самостійним предметом судового розгляду. Крім того, ухвала Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 28 лютого 2024 року № 581/3дп/15-24, незважаючи на те, що її постановлено у зв`язку зі зверненням позивача, не створює для останнього жодних юридичних прав та/чи обов`язків, а з огляду на завдання дисциплінарного провадження та правовий статус ВРП у цих правовідносинах, рішення цього органу й не може порушувати особистих прав та/або інтересів заявника, а тому позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Вказана позиція підтверджується усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду.

ІV. Рух справи у Верховному Суді

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 травня 2024 року для розгляду справи № 990/184/24 (провадження №П/990/184/24) визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Соколова В.М., суддів Мацедонської В.Е., Білак М.В., Загороднюка А.Г., Губської О.А.,

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання до Суду документа про сплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

21 червня 2024 року від позивача надійшла заява про відстрочення від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 8 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2024 року продовжено ОСОБА_1 строк, установлений ухвалою від 29 травня 2024 року, для усунення недоліків позовної заяви та надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до Суду належних доказів, що підтверджують проходження ним військової служби в Збройних Силах України, або документу про сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 422,40 грн.

28 червня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено довідку Військової частини НОМЕР_1 про проходження ним військової служби.

Ухвалою від 2 липня 2024 року Верховний Суд задовольнив клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви; відстрочив ОСОБА_1 сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі № 990/184/24; відкрив провадження в адміністративній справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

17 липня 2024 року надійшов відзив ВРП на позовну заяву.

5 серпня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

V. Установлені у справі обставини та зміст спірних правовідносин

5 січня 2024 року за вх. № П-67/0/7-24 та 12 січня 2024 року за вхідним № П-67/2/7-24 до ВРП надійшли дисциплінарні скарги ОСОБА_1 щодо судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_2 під час розгляду справи №522/20005/23.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу справи між членами ВРП від 5 січня 2024 року та протоколу передачі справи раніше визначеному члену ВРП від 12 січня 2024 року дисциплінарні скарги ОСОБА_1 передано для розгляду члену ВРП Кандзюбі О.В .

За результатами попередньої перевірки скарг доповідачем - членом Третьої Дисциплінарної палати ВРП Кандзюбою О.В. складено висновок від 14 лютого 2024 року про залишення без розгляду та повернення дисциплінарних скарг ОСОБА_1 , як таких, що не містять відомостей про ознаки дисциплінарного проступку судді (пункт 2 частини першої статті 44 Закону № 1798-VIII).

Ухвалою Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 28 лютого 2024 року №581/3дп/15-24 дисциплінарні скарги ОСОБА_1 від 5 січня 2024 року за вхідним № П-67/0/7-24 та від 12 січня 2024 року за вхідним № П-67/2/7-24 щодо судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_2 залишено без розгляду та повернуто скаржнику (пункт 7 резолютивної частини ухвали).

11 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ВРП зі скаргою на ухвалу Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 28 лютого 2024 року № 581/3дп/15-24 (вх. № П-67/6/7-24 від 12 квітня 2024 року), у якій просив:

1) скасувати пункт 7 ухвали Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 28 лютого 2024 року № 581/3дп/15-24;

2) скасувати висновок члена ВРП Кандзюби О.В. від 14 лютого 2024 року за результатами попередньої перевірки дисциплінарних скарг ОСОБА_1 щодо судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 ;

3) повторно провести перевірку дисциплінарної скарги ОСОБА_1 від 12 січня 2024 року за вх. № П-67/2/7-24 щодо судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_2 ;

4) повідомити письмово про прийняте рішення скаржника за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1

Листом від 9 травня 2024 року № 16325/0/9-24 за підписом заступника начальника управління - завідувача відділу по роботі зі зверненнями управління по роботі зі зверненнями, запитами на інформацію та забезпечення організації особистого прийому громадян Лілії Яким`як повідомлено ОСОБА_1 про результати розгляду його звернення від 11 квітня 2024 року (вх. № П-67/6/7-24 від 12 квітня 2024 року).

Так, у зазначеному листі позивачу роз`яснено, що згідно з частиною четвертою статті 44 Закону № 1798-VIII рішення про повернення дисциплінарної скарги оскарженню не підлягає. Водночас повернення скарги без розгляду не перешкоджає праву заявника на повторне звернення до ВРП з новою дисциплінарною скаргою, яка відповідає вимогам, зазначеним у статті 107 Закону № 1402-VІІІ. ВРП діє на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та приймає рішення виключно в межах відповідних процедур.

Позивач уважає, що ВРП не дотрималася вимог Закону № 1798-VIII при розгляді його скарги на ухвалу Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 28 лютого 2024 року №581/3дп/15-24, а тому звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

VІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування. Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За змістом частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою цієї статті визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нагадаємо, що даний спір обумовлений незгодою ОСОБА_1 з діями ВРП щодо розгляду поданої ним 11 квітня 2024 року скарги на ухвалу Третьої Дисциплінарної палати про залишення без розгляду та повернення скаржнику дисциплінарних скарг щодо судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_2 .

Протиправність дій ВРП позивач вбачає у нерозгляді по суті його скарги від 11 квітня 2024 року та неприйнятті рішення відповідно до статті 51 Закону № 1798-VIII. Зокрема вказує, що відповідно до частини одинадцятої зазначеної статті рішення за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі ВРП ухвалює відкритим поіменним голосуванням; копія такого рішення Вищої ради правосуддя у триденний строк з дня його ухвалення вручається чи надсилається судді, скаржнику або їх представникам. Таким чином, лист відповідача від 9 травня 2024 року № 16325/0/9-24 у розумінні Закону № 1798-VIII не є рішенням ВРП за результатами розгляду скарги на рішення її дисциплінарного органу.

Отже, предметом судового контролю у цій справі є дії ВРП щодо розгляду скарги ОСОБА_1 від 11 квітня 2024 року на ухвалу Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 28 лютого 2024 року.

Слід зазначити, що предмет спору, суб`єктний склад та публічно-правовий характер спірних правовідносин, а також інстанційна підсудність даного спору свідчать про те, що його розгляд належить здійснювати Верховному Суду як суду першої інстанції (частина четверта статті 22, пункт 2 частини першої статті 266 КАС України).

В означеній категорії справ саме перевірка дій суб`єкта владних повноважень на предмет дотримання критеріїв, наведених у частині другій статті 2 КАС України, є механізмом досягнення основного завдання адміністративного судочинства - справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду справи саме з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 19 Конституції України закріплює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1798-VIII ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП визначаються Конституцією України, Законом № 1798-VIII та Законом № 1402-VІІІ.

Статтею 131 Конституції України відповідно до закону в системі правосуддя утворюються органи та установи для забезпечення добору суддів, прокурорів, їх професійної підготовки, оцінювання, розгляду справ щодо їх дисциплінарної відповідальності, фінансового та організаційного забезпечення судів.

Згідно зі статтею 107 Закону № 1402-VІІІ право на звернення із скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування - через своїх керівників або представників.

Відповідно до статті 108 Закону № 1402-VІІІ дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати ВРП у порядку, визначеному Законом №1798-VIII, з урахуванням вимог цього Закону.

Положення аналогічного змісту наведені у частині другій статті 42 Закону № 1798-VIII, яка також унормовує, що дисциплінарне провадження розпочинається після отримання ВРП скарги щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарної скарги), поданої відповідно до Закону № 1402-VІІІ, або за ініціативою Дисциплінарної палати ВРП чи за зверненням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у випадках, визначених законом.

Частина третя статті 42 Закону № 1798-VIII визначає, що дисциплінарне провадження включає:

1) попередню перевірку дисциплінарної скарги, вивчення матеріалів для встановлення ознак вчинення суддею дисциплінарного проступку, ухвалення рішення про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги, відмову у відкритті дисциплінарної справи або відкриття дисциплінарної справи;

2) підготовку дисциплінарної справи до розгляду, розгляд дисциплінарної справи та ухвалення рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності;

3) розгляд скарги на рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності.

За змістом статті 43 Закону № 1798-VIII дисциплінарний інспектор ВРП, визначений автоматизованою системою розподілу справ для попередньої перевірки відповідної дисциплінарної скарги (дисциплінарний інспектор ВРП - доповідач): 1) вивчає дисциплінарну скаргу і перевіряє її відповідність вимогам закону; 2) за наявності підстав, визначених пунктами 1, 4 і 5 частини першої статті 44 цього Закону, - залишає без розгляду та повертає дисциплінарну скаргу скаржнику; 3) за наявності підстав, визначених пунктами 2, 3 і 6 частини першої статті 44 цього Закону, - передає скаргу на розгляд Дисциплінарної палати для ухвалення рішення щодо залишення без розгляду та повернення її скаржнику або відкриття дисциплінарної справи; 4) за відсутності підстав для залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги - протягом тридцяти днів з дня отримання такої скарги готує матеріали з пропозицією про відкриття або про відмову у відкритті дисциплінарної справи. Цей строк може бути продовжений дисциплінарним інспектором, але у разі обґрунтованої потреби додаткової перевірки дисциплінарної скарги не більш як на п`ятнадцять днів.

Висновок дисциплінарного інспектора ВРП - доповідача разом із дисциплінарною скаргою та зібраними у процесі попередньої перевірки матеріалами передається на розгляд Дисциплінарної палати.

Поряд із цим, пунктом 23-7 розділу ІІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1798-VIII установлено, що тимчасово, до дня початку роботи служби дисциплінарних інспекторів ВРП, повноваження дисциплінарного інспектора здійснює член Дисциплінарної палати (доповідач), визначений автоматизованою системою розподілу справ.

Частиною першою статті 44 Закону № 1798-VIII обумовлено, що дисциплінарна скарга залишається без розгляду та повертається скаржнику, якщо:

1) дисциплінарна скарга подана з порушенням порядку, визначеного Законом України «Про судоустрій і статус суддів» ;

2) дисциплінарна скарга не містить відомостей про ознаки дисциплінарного проступку судді;

3) дисциплінарна скарга не містить посилання на фактичні дані (свідчення, докази) щодо дисциплінарного проступку судді;

4) дисциплінарна скарга містить виражені у непристойній формі висловлювання або висловлювання, що принижують честь і гідність будь-якої особи;

5) у дисциплінарній скарзі порушується питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді, звільненого з посади або повноваження якого припинені;

6) дисциплінарна скарга ґрунтується лише на доводах, що можуть бути перевірені виключно судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Рішення про повернення дисциплінарної скарги має бути вмотивованим та оскарженню не підлягає (частина четверта статті 44 Закону № 1798-VIII).

Системний аналіз норм Законів № 1798-VIII і № 1402-VІІІ дає підстави дійти такого висновку: на етапі попередньої перевірки дисциплінарної скарги член Дисциплінарної палати, визначений автоматизованою системою розподілу справ, перевіряє скаргу на відповідність вимогам закону та готує висновок, у якому пропонує Дисциплінарній палаті: 1) залишити скаргу без розгляду та повернути скаржникові; 2) відмови у відкритті дисциплінарної справи; 3) відкрити дисциплінарну справу.

Підстави для залишення дисциплінарної скарги без розгляду та її повернення визначені статтею 44 Закону № 1798-VIII, однією із яких є те, що скарга не містить відомостей про ознаки дисциплінарного проступку судді (пункт 2 частини першої цієї статті). Водночас повернення дисциплінарної скарги не позбавляє заявника права на повторне звернення до ВРП з дисциплінарною скаргою, яка відповідає вимогам, наведеним у статті 107 Закону № 1402-VІІІ.

При цьому, положення частини четвертої статті 44 Закону № 1798-VIII містять імперативний припис, що рішення про повернення дисциплінарної скарги не оскаржується.

Судом установлено, що в резолютивній частині ухвали Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 28 лютого 2024 року №581/3дп/15-24 роз`яснено, що ця ухвала оскарженню не підлягає.

Втім, 11 квітня 2024 року позивач подав до ВРП скаргу на вказану ухвалу її Дисциплінарної палати (вх. № П-67/6/7-24 від 12 квітня 2024 року).

З метою належної організації роботи ВРП та її органів наказом Голови ВРП від 19 березня 2021 року № 18/0/1-21 «Про розподіл повноважень» розподілено повноваження між посадовими особами ВРП та секретаріату ВРП. Відповідно до цього наказу начальник управління по роботі зі зверненнями, запитами на інформацію та забезпечення організації особистого прийому громадян підписує листи за результатами розгляду звернень та запитів, що опрацьовуються відповідно до законів України «Про звернення громадян», «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації», «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

На скаргу ОСОБА_1 від 11 квітня 2024 року секретаріат ВРП надано відповідь листом від 9 травня 2024 року за № 16325/0/9-24 за підписом заступника начальника управління - завідувача відділу по роботі зі зверненнями управління по роботі зі зверненнями, запитами на інформацію та забезпечення організації особистого прийому громадян Лілії Яким`як . У цьому листі повивачу роз`яснено про неможливість оскарження до ВРП рішення її Дисциплінарної палати про повернення дисциплінарної скарги без розгляду та повідомлено про наявність у нього права повторно звернутися до ВРП з дисциплінарною скаргою, яка відповідає вимогам закону.

Враховуючи, що Закон № 1798-VIII чітко унормовує, що рішення про повернення дисциплінарної скарги без розгляду оскарженню не підлягає, колегія суддів не вбачає ознак протиправності у діях ВРП щодо розгляду звернення (скарги) ОСОБА_1 від 11 квітня 2024 року уповноваженою посадовою особою секретаріату ВРП відповідно до вимог Закону України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР «Про звернення громадян» із наданням відповіді від 9 травня 2024 року за № 16325/0/9-24.

Будь-якого іншого правильного способу реагування на скаргу ОСОБА_1 , подання якої не передбачено чинним законодавством, аніж надання на неї обґрунтованої відповіді з роз`ясненнями, Судом не встановлено і законом не визначено.

Як зазначалося, на обґрунтування власної позиції ОСОБА_1 посилається на приписи статті 51 Закону № 1798-VIII та переконаний, що ВРП не дотрималася вимог цієї норми, не розглянувши по суті його скаргу від 11 квітня 2024 року.

Проте колегія суддів звертає увагу на те, що норма статті 51 Закону № 1798-VIII регулює питання розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді, тобто на рішення дисциплінарного органу за результатами розгляду скарги на дії судді по суті.

Натомість, у даному випадку Третя Дисциплінарна палата повернула дисциплінарну скаргу позивача без розгляду та не приймала рішення, передбаченого статтею 50 Закону № 1798-VIII.

Беручи до уваги наведене, посилання позивача на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 8 вересня 2022 року провадження № 11-279сап21, є помилковими, позаяк у цьому випадку ВРП ухвалила рішення за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, яким суддю притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді внесення подання про звільнення з посади судді.

За таких обставин колегія суддів уважає, що доводи позивача про недотримання ВРП вимог чинного законодавства щодо розгляду по суті його скарги від 11 квітня 2024 року на ухвалу Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 28 лютого 2024 року №581/3дп/15-24 про повернення дисциплінарної скарги без розгляду ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм права.

Проаналізувавши зміст установлених обставин у зіставленні з наведеним правовим регулюванням Верховний Суд дійшов висновку, що оспорювані дії відповідача, які виразилися у нерозгляді по суті скарги ОСОБА_1 та наданні відповіді відповідно до Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» із роз`ясненнями про неможливість оскарження до ВРП рішення про повернення дисциплінарної скарги без розгляду, не порушують будь-яких прав та інтересів позивача, як і не змінюють його правове становище.

На тлі цього слушно зауважити, що право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Для надання судового захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Тож дійсно, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим, реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Встановлення за наслідками розгляду справи по суті позовних вимог відсутності порушеного права чи невідповідності обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є самостійною і достатньою підставою саме для ухвалення судом рішення про відмову в позові.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 1 грудня 2022 року у справі № 9901/926/18.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Верховний Суд констатує відсутність порушеного права позивача оскаржуваними у справі діями суб`єкта владних повноважень, що утворює підставу для відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 .

VІІ. Судові витрати

При відкритті провадження у цій справі Верховний Суд ухвалою від 2 липня 2024 року задовольнив клопотання ОСОБА_1 та відстрочив сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення рішення у справі № 990/184/24.

В ухвалі Верховного Суду від 29 травня 2024 року про залишення позовної заяви без руху встановлено, що за звернення до адміністративного суду з цим позовом позивач має сплатити судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Таким чином судовий збір підлягає стягненню з позивача за цим судовим рішенням.

Окрім того, в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000,00 грн. Зазначав, що підтверджуючі документи будуть надані суду.

Водночас, оскільки за результатом розгляду справи Верховний Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не вирішується.

Керуючись статтями 241- 243, 246, 250, 255, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок Державної судової адміністрації України (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055"); призначення платежу - *;101) судові витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 2 422 гривні 40 копійок.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення складене та підписане 8 серпня 2024 року.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов,

В.Е. Мацедонська,

М.В. Білак,

А.Г. Загороднюк,

О.А. Губська,

Судді Верховного Суду