Справа № 460/3350/24
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/3350/24 пров. № А/857/12563/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року в справі № 460/3350/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

суддя в 1-й інстанції Комшелюк Т.О.,

час ухвалення рішення 01.05.2024 року,

місце ухвалення рішення м.Рівне,

дата складання повного тексту рішення 01.05.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №38 винесене 02.02.2024 року, яким було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати з 24.01.2024 року ОСОБА_1 пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 сплату страхових внесків за 2021, 2023 роки. В обґрунтування позовних вимог стверджує, що має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №38 від 02.02.2024, яким було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати з 25.01.2024 ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період підприємницької діяльності з 01.01.2023 по 31.12.2023.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач ГУ ПФУ в Рівненській області, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 8 місяців 13 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Твердить апелянт, що початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки до ОСОБА_1 не застосовується, оскільки доказів, що підтверджують постійне проживання або постійну роботу з 26.04.1986 по 31.07.1986 в зоні посиленого радіологічного контролю матеріали справи не містять.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус громадянина, потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 02.11.1992.

Згідно довідки Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області від 19.01.2024 № 123 ОСОБА_1 з 04.05.1989 по 06.12.1989, з 16.01.1990 по 06.05.1990, з 02.01.1991 по даний час (дату видачі довідки - 19.01.2024) був зареєстрований та постійно проживав в с. Городище Березнівського (нині - Рівненського) району Рівненської області, яке до 01.01.2015 відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, було віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Довідкою Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області від 22.01.2024 № 68 підтверджується, що позивач з 29.06.1988 по 13.09.1988, з 16.09.1988 по 04.05.1989, з 06.12.1989 по 15.01.1990, з 07.05.1990 по 28.07.1990, з 11.08.1990 по 01.12.1990 був зареєстрований і фактично проживав в с. Кургани Березнівського (нині - Рівненського) району Рівненської області, яке до 01.01.2015 відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, було віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Так, 25.01.2024 позивачем подано заву до органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За принципом екстериторіальності вказана заява та додані до неї документи 02.02.2024 розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яким за наслідками розгляду таких прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з не підтвердженням факту проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993 не менше 4 років та відсутністю необхідного страхового стажу. Так при визначенні періоду проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю не зараховано період роботи з 19.09.1988 по 15.12.1988, згідно довідками від 19.01.2024 № 123 та від 22.01.2024 № 68, оскільки с. Шпанів Рівненської області не відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю; з 18.01.1990 по 21.04.1990, оскільки Новоодеський район Миколаївської області не відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю. Період проживання (роботи) в зоні посиленого радіоекологічного контролю на 01.01.1993 становить 03 роки 09 місяців 18 днів. Необхідний стаж становить 25 років. Страховий стаж позивача становить 24 роки 8 місяців 13 днів.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частина друга статті 46 Конституції України).

Згідно з положеннями статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV) право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.

Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2018 по 31.12.2018 - не менше 25 років; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - не менше 26 років; з 01.01.2020 по 31.12.2020 - не менше 27 років; з 01.01.2021 по 31.12.2021 - не менше 28 років; з 01.01.2022 по 31.12.2022 - не менше 29 років; з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років; з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року - не менше 31 року; з 01.01.2025 по 31.12.2025 - не менше 32 років; з 01.01.2026 по 31.12.2026 - не менше 33 років; з 01.01.2027 по 31.12.2027 - не менше 34 років; починаючи з 01.01.2028 - не менше 35 років.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно із статтею 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Тож виходячи зі змісту статті 16 Основного Закону обов`язок держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу зумовлює надання особливого статусу громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В ухваленому на виконання статті 16 Конституції України Законі № 796-ХІІ, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, передбачено додаткові гарантії соціального захисту для вказаних осіб - комплекс заходів у вигляді пільг, компенсацій і гарантій.

Фактично ці заходи є компенсацією особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей забезпечити собі гідний життєвий рівень, а також основним засобом реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту таких осіб.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені у статті 55 Закону №796-XII, частиною першою якої перебачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII визначено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на зменшення пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку (на 2 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до частини третьої статті 55 Закону №796-XII призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) визначені у статті 56 Закону №796-XII, згідно з частиною другою якої право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що умовами для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII є:

1) наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу;

2) факт проживання та (або) праці такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років до 01.01.1993;

3) досягнення необхідного віку для призначення пенсії, зменшеного на відповідну кількість років відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Початкова величина зменшення пенсійного віку (2 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Додатково такі особи мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за кожен рік проживання, роботи на відповідній місцевості.

При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень абзацу 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII становить 5 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні.

Колегія суддів зазначає, що за змістом статті 15 Закону №796-XII підставою для визначення статусу особи як потерпілої від Чорнобильської катастрофи, яка проживає на забрудненій території, є довідка про період проживання на цій території, яка видається органом місцевого самоврядування.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом в постанові від 09 липня 2024 року в справі №240/16372/23.

Матеріалами справи, згідно довідки Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області від 19.01.2024 № 123 стверджується, що ОСОБА_1 з 04.05.1989 по 06.12.1989, з 16.01.1990 по 06.05.1990, з 02.01.1991 по даний час (дату видачі довідки - 19.01.2024) був зареєстрований та постійно проживав в с. Городище Березнівського (нині - Рівненського) району Рівненської області, яке до 01.01.2015 відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, було віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю.

При цьому довідкою Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області від 22.01.2024 № 68 підтверджується, що позивач з 29.06.1988 по 13.09.1988, з 16.09.1988 по 04.05.1989, з 06.12.1989 по 15.01.1990, з 07.05.1990 по 28.07.1990, з 11.08.1990 по 01.12.1990 був зареєстрований і фактично проживав в с. Кургани Березнівського (нині - Рівненського) району Рівненської області, яке до 01.01.2015 відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, було віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю.

При цьому відомості трудової книжки та диплому не можуть спростувати факту постійного проживання позивачки в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, що підтверджено відповідною довідкою органу місцевого самоврядування.

Відтак суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання відповідачів, що при визначенні періоду проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю не зараховано період роботи з 19.09.1988 по 15.12.1988, згідно довідками від 19.01.2024 № 123 та від 22.01.2024 № 68, оскільки с. Шпанів Рівненської області не відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю; з 18.01.1990 по 21.04.1990, оскільки Новоодеський район Миколаївської області не відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, позаяк період фактичного проживання підтверджено відповідними довідками органу місцевого самоврядування.

При цьому, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку ГУ ПФУ посилалось на те, що для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону №796-XII його страховий стаж, з урахуванням вимог статті 26 Закону №1058-ІV, повинен становити 25 років, натомість наявний страховий стаж становить 24 роки 08 місяців 13 днів.

В цьому контексті колегія суддів звертає увагу на те, що судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду в постанові від 25.02.2020 у справі № 344/9747/17 сформувала правовий висновок згідно з яким відповідно до статті 56 Закону № 796-ХІІ громадянам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, надано державою право саме на пенсію в повному розмірі - у розмірі не меншому за мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений статтею 28 Закону № 1058-ІV.

Тобто ОСОБА_1 як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії може претендувати на призначення пенсії за наявності стажу роботи не менше 20 років.

Однак щодо умови наявності пенсійного віку, в тому числі зниженого відповідно до статті 55 Закону №796-XII, колегія суддів зазначає наступне.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зонах радіоактивного забруднення з моменту аварії на ЧАЕС (26 квітня 1986) по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Верховним Судом у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 572/245/17 та від 17 червня 2020 року у справі № 572/456/17 сформовано висновок про те, що підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи).

У постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 556/1172/17 Верховний Суд сформував висновок, згідно якого виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Однак матеріали цієї справи не містять жодних відомостей про проживання або роботу ОСОБА_1 в зазначений вище період.

Ба більше, ОСОБА_1 з 05.06.1986 по 20.06.1988 проходив службу в Радянській армії, що підтверджується наявним в матеріалах справи військовим квитком позивача.

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази факту проживання позивачки в зоні посиленого радіологічного контролю з моменту Чорнобильської катастрофи (26 квітня 1986 року), відтак колегія суддів констатує, що позивач не має права на встановлення початкової величини зниження пенсійного віку.

Як вже зазначалось вище, згідно довідки Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області від 19.01.2024 № 123 стверджується, що ОСОБА_1 з 04.05.1989 по 06.12.1989, з 16.01.1990 по 06.05.1990, з 02.01.1991 по даний час (дату видачі довідки - 19.01.2024) був зареєстрований та постійно проживав в с. Городище Березнівського (нині - Рівненського) району Рівненської області, яке до 01.01.2015 відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, було віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю.

При цьому довідкою Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області від 22.01.2024 № 68 підтверджується, що позивач з 29.06.1988 по 13.09.1988, з 16.09.1988 по 04.05.1989, з 06.12.1989 по 15.01.1990, з 07.05.1990 по 28.07.1990, з 11.08.1990 по 01.12.1990 був зареєстрований і фактично проживав в с. Кургани Березнівського (нині - Рівненського) району Рівненської області, яке до 01.01.2015 відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, було віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Отже документально підтверджуються такі періоди проживання позивача в зоні радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи до 01.01.1993 року:

з 29.06.1988 по 13.09.1988, тобто 2 місяці 16 днів;

з 16.09.1988 по 04.05.1989, тобто 7 місяців 19 днів;

з 04.05.1989 по 06.12.1989, тобто 7 місяців 3 дні;

з 06.12.1989 по 15.01.1990, тобто 1 місяць 10 днів;

з 16.01.1990 по 06.05.1990, тобто 3 місяці 21 день;

з 07.05.1990 по 28.07.1990, тобто 2 місяці 22 дні;

з 11.08.1990 по 01.12.1990, тобто 3 місяці 21 день;

з 02.01.1991 до 01.01.1993, тобто 2 роки.

Сукупно такий період (до 01.01.1993) становить 4 роки 4 місяці 19 днів, отже позивач має право на зниження пенсійного віку в загальному порядку, з розрахунку 1 рік за 3 роки проживання (роботи).

Отже, період проживання ОСОБА_1 (до 01.01.2015 року, оскільки з 01.01.2015 зона посиленого радіоекологічного контролю виключена з переліку зон радіоактивного забруднення територій, визначених Законом № 791а) в зоні радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно вищезазначених довідок органу місцевого самоврядування становить 26 років 4 місяці 19 днів.

Колегія суддів наголошує, що максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень абзацу 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII становить 5 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні.

Отже, апеляційний суд констатує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, станом на день звернення до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України досягла 56 річного віку, мав страховий стаж понад 20 років та проживала в зоні зони посиленого радіоекологічного контролю більше 26 років має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону №796-XII, у зв`язку з чим відмова пенсійного органу в призначенні позивачці такої пенсії є незаконною.

Відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про призначення пенсії.

Однак щодо вимог позову в частині врахування страхових внесків за період 2023 року та, відповідно, зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Частинами першою, другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 №8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Згідно довідки форми ОК-5, доданої до відзиву відповідача 2, позивачем за 2023 рік сплачено страхові внески.

Однак, відповідачем протиправно такий період не враховано до страхового стажу позивача, що слідує з довідки форми РС-право від 02.02.2024.

З огляду на викладене, такий період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи цей спір, також дійшов помилкових висновків в частині визначення конкретного територіального органу Пенсійного фонду України, який має здійснити призначення пенсії за віком та дати з якої позивачу має бути призначена така пенсія, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в в Миколаївській області, рішенням якого ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Миколаївській області.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 09 липня 2024 року в справі № 240/16372/23 та 08 лютого 2024 року в справі №500/1216/23.

При цьому, враховуючи положення пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV, пенсія позивачу має бути призначена з 15 січня 2024 року (наступний день після досягнення відповідного віку), оскільки він звернулась з відповідною заявою до ГУ ПФУ в Рівненській області у строк, що не перевищує три місяці з моменту досягнення пенсійного віку.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.308,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року в справі № 460/3350/24 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №38 від 02.02.2024, яким було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити та виплачувати з 15 січня 2024 року ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період підприємницької діяльності з 01.01.2023 по 31.12.2023.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області судовий збір у сумі 605,60грн (шістсот п`ять гривень, 60 коп).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 07 серпня 2024 року.