Справа № 580/11711/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року справа № 580/11711/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень за період перебування у відпустці за станом здоров`я, на підставі довідки військово-лікарської комісії виданої Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради "Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення" від 03.07.2023 № 723;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплати позивачу додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень за період перебування у відпустці за станом здоров`я, на підставі довідки військово-лікарської комісії виданої Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради "Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення" від 03.07.2023 № 723;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень за час стаціонарного лікування за період з 27.10.2023 по 17.11.2023;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплати позивачу додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень за період стаціонарного лікування з 27.10.2023 по 17.11.2023.

В обґрунтування позову зазначено, що 29.05.2023 ОСОБА_1 отримав вогнепальне осколкове поранення лівої гомілки під час захисту Батьківщини в районі н.п. Лиман Перший Харківської області. Вказане підтверджено довідкою про обставини травми, яку видано військовою частиною НОМЕР_1 від 04.06.2023 № 1759. У зв`язку із цим проходив тривале лікування та реабілітацію у різних медичних закладах, що відомо військовій частині НОМЕР_1 та підтверджується медичними висновками. Проходив стаціонарне лікування в таких закладах та такі періоди: з 29.05.2023 до 19.06.2023 у КНП Чугуївська центральна лікарня ім. М.І. Кононенка; з 19.06.2023 до 03.07.2023 у КНП Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення. За результатами лікування було проведено військово-лікарську експертизу в КНП Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення та складено довідку військово-лікарської комісії від 03.07.2023 № 723, якою постановлено про потребу у відпустці за станом здоров`я на 30 днів. При цьому в довідці ВЛК вказано, що отримане поранення важке та пов`язане із захистом Батьківщини. Таким чином, ОСОБА_1 мав отримати за весь час перебування у відпустці додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн. Таку винагороду мали б виплатити йому в серпні місяці. Проте відповідно до виписки з банківського рахунку ОСОБА_1 , було отримане лише основне грошове забезпечення 10.08.2023 в розмірі 20 728,44 грн та 12.09.2023 грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення в розмірі 12 943,96 грн. Додаткову винагороду в розмірі 100 тис грн позивач, так і не отримав до тепер. Тому невиплата додаткової винагороди за час відпустки стало підставою звернення до суду та частиною позовних вимог. Внаслідок того самого отриманого поранення 29.05.2023 позивач проходив стаціонарне лікування в період з 27.10.2023 до 17.11.2023 в КНП Київська міська клінічна лікарня № 11, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4034/636. Відповідач мав включити позивача до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн за весь час (період) перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку із тим, що останній мав поранення (травму), отримане після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини. Проте позивач не отримав таку додаткову винагороду, ні в листопаді, ні в грудні.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження.

08.01.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити. Стверджує, що 04.07.2023 старший солдат ОСОБА_1 радіотелефоніст 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, який прибув після лікування 03.07.2023, вибув у відпустку за станом здоров`я на 30 діб з 04.07.2023 до 02.08.2023 на підставі рапорту від 04.07.2023 та відпускного квитка № 844 (Витяг з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.07.2023 № 372). В той же час, згідно з Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.08.2023 № 440 на лікування вибув 27.07.2023 старший солдат ОСОБА_1 , радіотелефоніст 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, по закінченню терміну відпустки вибув на лікування. Військовослужбовець в частину не прибував. ОСОБА_1 надав військовій частині НОМЕР_1 довідку військово-лікарської комісії від 03.07.2023 вих. № 723 в якій вказано, що Травма, Так, пов`язана з проходженням військової служби, оскільки дана підстава не підлягає виплати 100 000 гривень додаткової винагороди, ОСОБА_1 було запропоновано змінити резолюцію ВЛК як пов`язану з захистом Батьківщини для отримання передбачених чинним законодавством грошових виплат. Водночас при наявності даної довідки ВЛК з класифікацією в якій вказано, що Травма, Так, пов`язана з захистом Батьківщини, написанням рапорту з прикріпленою довідкою позивачу при наявних підставах будуть виплачені всі передбачені чинним законодавством кошти за період перебування у відпустці за станом здоров`я, на підставі довідки військово-лікарської комісії виданої Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради "Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення" від 03.07.2023 № 723. Стосовно визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень за час стаціонарного лікування за період з 27.10.2023 до 17.11.2023, згідно з рапортом ТВО командира 3 стрілецької роти молодшого лейтенанта ОСОБА_2 (від 28.10.2023 вх. № 4497) стало відомо про те, що 27.07.2023 позивач підтверджував своє місцезнаходження, після 02.10.2023 перестав виходити на зв`язок. Відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Сил України, наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 780, від 28.10.2023 проводиться службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню даного факту, а також встановлення ступеня вини особи чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення. Зі свого боку військова частина НОМЕР_1 випустила Доповіді про самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 (від 28.10.2023 вих. № 3633) та Доповіді про прибуття (від 18.11.2023 вих. № 3861). Після прибуття до військової частини НОМЕР_1 позивач надав документи, що підтверджували факт його лікування за останні 2 (два) місяці, а за останній місяць документів не було. На пояснення позивач чіткої відповіді не надав. Після чого надав рапорт на звільнення згідно з ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу по причині наявності матері інваліда 2 групи. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що військовою частиною НОМЕР_1 не було здійснено порушення вимог нарахування додаткової винагороди позивачу.

У наданій 11.01.2024 відповіді на відзив зазначено, що відповідач підтвердив обставини за яких звернувся позивач. Тобто йому було відомо про довідку військово-лікарської комісії від 03.07.2023 № 723 та те, що позивачу було надано відпустку за станом здоров`я. Також відповідач підтвердив, що ним не було виплачено додаткову винагороду позивачу за час такої відпустки, а саме за період з 04.07.2023 до 26.07.2023 (включно). В той самий час відповідач вказує, що позивач мав довідку ВЛК від 03.07.2023 № 723 в якій було зазначено "Травма, Так, пов`язана з проходженням військової служби" і позивачу було запропоновано змінити резолюцію ВЛК як пов`язану з захистом Батьківщини для отримання передбачених чинним законодавством грошових виплат. Також до відзиву відповідач долучив копію довідки ВЛК. Стороні позивача не відомо звідки відповідач отримав довідку ВЛК з таким формулюванням. Позивач такої довідки не подавав відповідачу. Відповідно до довідки про обставини травми (контузії, травми, каліцтва) від 04.06.2023 № 1759 поранення позивача отримане 29.05.2023 було кваліфіковане як пов`язане із захистом Батьківщини. Під час проходження військово-лікарської експертизи позивачем було надано цю довідку і військово-лікарська комісія одразу коректно відобразила причинний зв`язок отриманого поранення позивачем. Більш того, якби позивач оскаржував довідку ВЛК від 03.07.2023 № 723 з метою зміни причинного зв`язку між пораненням та обставинами його отримання, то за результатами розгляду скарги були б внесені зміни не тією ж самою комісією, а 12 Регіональною військово-лікарською комісією ( АДРЕСА_1 ). В той самий час позивач не оскаржував довідку ВЛК від 03.07.2023 № 723. Ця довідка ВЛК була і залишається в первинній формі про яку було відомо відповідачу ще 04.07.2023. Окрім того, якби позивач її змінював, то вона не була б видана тією ж датою та номером. Що стосується стаціонарного лікування за станом здоров`я в період з 27.10.2023 до 17.11.2023, то після закінчення лікування позивач прибув до військової частини НОМЕР_1 18.11.2023 та передав копії документів, що підтверджують таке лікування. Дату прибуття позивача до військової частини після лікування та факт отримання виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4034/636 відповідач підтвердив у відзиві та надав наявні у нього копії документів. На момент розгляду цієї справи відповідач не виплатив додаткову винагороду за час стаціонарного лікування.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Старший солдат ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 на посаді радіотелефоніста 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 (Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 03.03.2022 № 8-ос).

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2023 № 1759 позивач 29.05.2023 одержав поранення: ВОСП лівої гомілки. За обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, виконання бойових завдань.

Відповідно до довідки ВЛК від 03.07.2023 № 723 встановлено діагноз: вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин лівої гомілки.

Порання класифікується як важке. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Портебує відпустки за станом здоров`я на 30 діб.

Позивач прибув після лікування 03.07.2023 та вибув у відпустку за станом здоров`я на 30 діб з 04.07.2023 до 02.08.2023 на підставі рапорту від 04.07.2023 та відпускного квитка № 844 (Витяг з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.07.2023 № 372).

У подальшому, позивач проходив лікування з 27.10.2023 до 17.11.2023 в КНП «Київська міська клінічна лікарня №11», діагноз: стан після вогнепального осколкового поранення (виписка № 4034/636).

Не погоджуючись із невиплатою позивачу у повному обсязі грошового забезпечення, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 (далі Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до цього часу.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято Постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168).

Відповідно до абз. 5-6 п. 1 Постанови № 168 (у редакції станом на час отримання позивачем поранення 10.06.2023) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі - Порядок № 260).

До 01.02.2023 Порядок № 260 не містив в собі норм щодо виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану, передбаченої Постановою № 168.

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44, який набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01 лютого 2023 року, затверджено Зміни до Порядку № 260.

Вказаними змінами Порядок № 260 доповнено новим розділом XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану.

Пунктами 11-12 розділу XXXIV Порядку № 260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 (далі - Положення № 402), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

При цьому, згідно пункту 17 розділу І Порядку № 260, який застосовується з 24 лютого 2022 року, було встановлено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України було встановлено рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою № 248/1298 від 25.03.2022.

Пунктом 8 вказаного рішення було визначено, що у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100 000 грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2023 № 1759 позивач 29.05.2023 одержав поранення: ВОСП лівої гомілки. За обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, виконання бойових завдань.

Відповідно до довідки ВЛК від 03.07.2023 № 723 встановлено діагноз: вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин лівої гомілки.

Порання класифікується як важке. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Портебує відпустки за станом здоров`я на 30 діб.

Позивач прибув після лікування 03.07.2023 та вибув у відпустку за станом здоров`я на 30 діб з 04.07.2023 до 02.08.2023 на підставі рапорту від 04.07.2023 та відпускного квитка № 844 (Витяг з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.07.2023 № 372).

Таким чином суд вважає доведеним право позивача на отримання ним додаткової винагороди до 100 000,00 грн. за час відпустки для лікування з 04.07.2023 до 02.08.2023.

Щодо вимог зобов`язати відповідача нарахувати та виплати позивачу додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень за період стаціонарного лікування з 27.10.2023 до 17.11.2023, суд зазначає таке.

У відповідності до п. 6.10. Положення № 402 медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії).

Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби.

Згідно з п. 6.11. Положення № 402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Відповідно до п. 6.12. Положення № 402 у разі коли є незаперечні дані, що здатність до проходження військової служби за станом здоров`я не відновиться, постанова ВЛК про потребу військовослужбовців у відпустці за станом здоров`я не приймається, а вирішується питання про придатність їх до військової служби.

Пунктом 6.17. Положення № 402 передбачено, що медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби військовослужбовців, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво, захворювання) під час захисту держави, у ММО, у країнах, де ведуться бойові дії, здійснюється ВЛК тільки після закінчення лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі.

Згідно з п. 6.35. Положення № 402 у воєнний час лікування військовослужбовців має бути закінчене у військовому лікувальному закладі (солдатів, матросів, сержантів і старшин - у батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів. За постановою ВЛК відпустка за станом здоров`я може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань - повторно продовжена ще на 30 календарних днів. Постанова ВЛК про продовження відпустки за станом здоров`я записується в книгу протоколів засідань ВЛК та в довідку ВЖ, на підставі якої була надана перша відпустка за станом здоров`я, і підписується головою, членами комісії (не менше двох), секретарем комісії та скріплюється гербовою печаткою.

Якщо після продовження відпустки за станом здоров`я військовослужбовець не може приступити до виконання службових обов`язків, то він оглядається ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що лікування травми (поранення, каліцтва, контузії) військовослужбовця завершується у військовому лікувальному закладі. Лікування завжди завершується проходженням військовослужбовцем військово-лікарської експертизи для встановлення ступеня придатності до військової служби. Відпустка за станом здоров`я після стаціонарного лікування надається виключно після його закінчення. При незакінченому лікуванні, за відсутністю визначеного лікарсько-експертного наслідку (результату) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії) військово-лікарська експертиза не проводиться.

Таким чином, лікування позивача у зв`язку з пораненням, отриманим під час захисту Батьківщини, було завершено у лікувальному закладі випискою після лікування і проходженням ВЛК (довідка від 03.07.2023 № 723) з наданням відпустки 30 календарних днів.

Сам факт направлення позивача для проходження ВЛК і визначення ступеню придатності до військової служби підтверджує, що лікування було завершено та що наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, є сформованим.

Враховуючи, що позивач закінчив лікування та пройшов ВЛК (довідка від 03.07.2023 № 723) з наданням відпустки 30 календарних днів, нарахування та виплата додаткової винагороди із розрахунку 100 000 грн на місяць за кожне наступне лікування на протязі необмеженого періоду часу, на думку суду, суперечить встановленим вимогам вищенаведених нормативно-правових актів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для виплати позивачу додаткової винагороди до 100 000,00 грн за період лікування з 27.10.2023 до 17.11.2023.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

У позовній заяві позивач просить відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 132 КАС України такі витрати належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 6-7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з абз. 1 ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд врахував, що в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач не подав суду доказів їх понесення.

Суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними, а їх розмір обґрунтованим.

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, відсутні підстави для їх стягнення на користь позивача.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору і не надав доказів понесених судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись статтями 2-14, 138-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень за період перебування у відпустці за станом здоров`я з 04.07.2023 до 02.08.2023 на підставі довідки військово-лікарської комісії, виданої Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради "Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення" від 03.07.2023 № 723 та наказу військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2023 № 372.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду в розмірі до 100 000 гривень за період перебування у відпустці за станом здоров`я з 04.07.2023 до 02.08.2023 на підставі довідки військово-лікарської комісії, виданої Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради "Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення" від 03.07.2023 № 723 та наказу військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2023 № 372.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ