Справа № 620/12046/23
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Бєлової Л.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту - 28.02.2024) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ) про визнання протиправними та скасування рішення і постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетині державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 24 квітня 2023 року;

- визнати протиправним та скасувати постанову про заборону в`їзду в Україну від 19 листопада 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 квітня 2023 року позивачу відмовлено у перетині державного кордону України з огляду на наявність постанови про заборону в`їзду в Україну від 19 листопада 2022 року. Постанова від 19 листопада 2022 року вмотивована тим, що позивач 17 травня 2022 року незаконно перетнув державний кордон з Республікою Польща в Україну через ПП Хребетине - Рава-Руська. Позивач вказує, що він не перетинав державний кордон України поза межами пунктів пропуску.

Відповідач у відзиві на позовну заяви заперечував проти задоволення позову, зазначив, що рішення про відмову в перетині державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 24 квітня 2023 року прийнято з огляду на наявність станом на 24 квітня 2023 року у базі даних інформації про заборону в`їзду в Україну відносно ОСОБА_2 .

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Доводи апеляційної скарги за своїм змістом повністю дублюють доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву.

Відповідачами подано відзиви на апеляційну скаргу в яких зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 24 квітня 2023 року у пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський-Отач» згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль» уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону НОМЕР_4 Прикордонного загону прийнято рішення про відмову в перетині державного кордону України іноземцю або особі без громадянства, яким відмовлено у перетині державного кордону на вхід в Україну громадянину ОСОБА_3 на підставі частини 1 статті 8 Закону України «Про прикордонний контроль», з причин того, що щодо громадянина ОСОБА_4 є рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну з 21 листопада 2022 року по 19 листопада 2025 року (а.с. 14).

Листом від 16 червня 2023 року НОМЕР_1 Прикордонний загін повідомив, що постановою про заборону в`їзду в Україну від 19 листопада 2022 року позивачу заборонено в`їзд в Україну строком на три роки, який рахувати з 19 листопада 2022 року по 18 листопада 2025 року (а.с. 15, 16).

Не погоджуючись із вказаними вище постановою та рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено існування обставин, що вказують на незаконне перетинання позивачем державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України, а відтак оскаржувані рішення від 24 квітня 2023 року та постанова від 19 листопада 2022 року є обґрунтованими та такими, що не підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, умови перетинання державного кордону України врегульовані Законом України «Про прикордонний контроль» (далі - Закон №1710-VI).

Частиною 2 статті 2 Закону № 1710 передбачено, що прикордонний контроль здійснюється у тому числі з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон.

Відповідно до частин 3-4 статті 2 Закону № 1710 прикордонний контроль здійснюється в тому числі щодо осіб, які перетинають державний кордон та включає: перевірку документів; перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон.

Згідно частини 1 статті 5 Закону № 1710 за загальним правилом, прикордонний контроль і пропуск через державний кордон осіб здійснюється у пунктах пропуску через державний кордон.

За правилами встановленими частинами 1-3 статті 5 Закону № 1710 перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України.

Початком здійснення прикордонного контролю особи є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України.

Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Згідно частини 5 статті 6 Закону № 1710 прикордонний контроль та пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів проводяться з урахуванням оцінки ризиків, що здійснюється за методиками, визначеними спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону.

Статтею 9 Закону № 1710 передбачено, що прикордонний контроль іноземців під час в`їзду в Україну здійснюється за процедурами контролю першої лінії, а у передбачених цим Законом випадках - також за процедурою контролю другої лінії.

Процедура здійснення контролю першої лінії передбачає проведення перевірки: 1) паспортного документа з метою встановлення його дійсності, наявності відповідно до вимог законодавства посвідки на постійне проживання чи візи; 2) наявності чи відсутності у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону в`їзду в Україну та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон; 3) відміток про перетинання державного кордону в паспортному документі іноземця або особи без громадянства.

Частинами 1-2 статті 10 Закону № 1710 визначено таке: прикордонний контроль іноземця, особи без громадянства під час виїзду з України передбачає проведення перевірки: 1) наявності у нього дійсного паспортного документа; 2) відсутності щодо нього у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону виїзду з України та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон.

При здійсненні процедур прикордонного контролю першої лінії та внесення анкетних даних позивача до бази даних Державної прикордонної служби України при оцінці ризиків відбулося спрацювання бази даних, в якому зазначено про заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що постановою про заборону в`їзду в Україну від 19 листопада 2022 року позивачу заборонено в`їзд в Україну строком на три роки, який рахувати з 19 листопада 2022 року по 18 листопада 2025 року.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 8 Закону № 1710 Уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну за умови: відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону № 1710 іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

З урахуванням викладеного, оскільки станом на 24 квітня 2023 року в базі даних була наявна інформація про заборону в`їзду в Україну відносно позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення про відмову в перетині державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 24 квітня 2023 року, НОМЕР_4 Прикордонний загін діяв відповідно до згадуваних норм Законів та у межах наданих повноважень, отже позов в частині визнання протиправним та скасування вказаного рішення задоволенню не підлягає.

Щодо постанови про заборону в`їзду в Україну від 19 листопада 2022 року прийнятої НОМЕР_1 прикордонним загоном, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI) врегульовано правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Частиною 3 статті 3 Закону № 3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Зі змісту постанови від 19 листопада 2022 року вбачається, що НОМЕР_1 Прикордонний загін при ухваленні зазначеної постанови керувався підпунктом В пункту 2.1 Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, яка затверджена Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05 грудня 2011 року № 946 та частиною 2 статті 14 Закону № 3773-VI.

Так, частиною 2 статті 14 Закону № 3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Таким іноземцям та особам без громадянства органами охорони державного кордону забороняється в`їзд в Україну строком на п`ять років. Відомості про них в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежується право виїзду з України.

Порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України (далі - орган охорони державного кордону) рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям унормований Інструкцією про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства затверджена Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05 грудня 2011 року № 946 (далі Інструкція №946).

Пунктом 2.1 Інструкції № 946 передбачено, що рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю (далі - рішення про заборону в`їзду в Україну) приймається органом охорони державного кордону в разі: якщо іноземець порушив у пункті пропуску через державний кордон України (далі - пункт пропуску) правила перетинання державного кордону України або не виконав законних вимог посадових та службових осіб органу охорони державного кордону.

Відтак, ключовим при наданні правової оцінки рішенню про заборону позивачу в`їзд в Україну строком на п`ять років є перевірка висновків відповідача про незаконний перетин позивачем державного кордону України, адже вказаний факт став передумовою прийняття спірного рішення.

Так, постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 лютого 2023 року у справі №495/977/23 ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 204-1 частини 1 КУпАП. Притягнуто ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400,00 грн на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Зі змісту мотивувальної частини постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 лютого 2023 року у справі №495/977/23 вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №266986 від 18 листопада 2022 року, 18 листопада 2022 року о 16 годині 10 хвилин в пункті пропуску «Маяки-Удобне-Паланка», Білгород-Дністровського району, Одеської області, під час здійснення прикордонного контролю осіб на виїзд з України прикордонним нарядом виявлено громадянина РФ ОСОБА_7 , який дав на паспортний контроль паспорт громадянина РФ для виїзду за кордон, під час внесення якого до БД ГАРТ-1П, відбулось спрацювання додатку «ризик перетин», після чого дану особу було перевірено за БД Ризик ГАІС ГАРТ1, встановлено, що дані про в`їзд особи відсутні. Своїми діями даний громадянин порушив вимоги статей 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 204-1 КУпАП.

Відповідно до частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене, факт незаконного перетину позивачем державного кордону України є доведеним.

Крім того, позивачем надано суду належним чином засвідчені копії всіх сторінок паспорту громадянина РФ для виїзду за кордон, в якому відсутній штамп про в`їзд позивача в Україну 17 травня 2022 року (а. с. 77-99).

У базі даних ДПС України інформація про в`їзд позивача в Україну до 18 листопада 2023 року не зазначена.

Тобто, до того моменту коли позивач прибув для проходження прикордонного контролю у напрямку «виїзд» з України, він фактично повинен був перебувати поза межами території України.

Відтак, відповідачем зроблено висновок, що єдиною причиною, що може пояснити ситуацію в якій опинився позивач, є неправомірний перетин ним державного кордону України у напрямку в`їзду в Україну поза пунктом пропуску через кордон та із ухиленням від прикордонного контролю.

Згідно частини 2 статті 14 Закону № 3773-VI це є підставою для ухвалення органом охорони державного кордону рішення про заборону іноземцю (позивачу) в`їзду в Україну.

Відповідно до п. 3.9 Інструкції № 946 після отримання в установленому порядку від начальника зміни інформації про прийняте уповноваженою посадовою особою рішення старший зміни оголошує рішення органу охорони державного кордону, мовою якою володіє іноземець.

Так, позивач вказує, що оскаржувану постанову йому доведено не було. Докази зворотного відповідачами не надано.

Проте, на думку суду ймовірне порушення відповідачем порядку доведення до відома позивача прийнятого рішення (постанови) не свідчить про протиправність такої постанови, з огляду на доведеність факту незаконного перетину позивачем державного кордону України.

Відповідно до п. 7.3 Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 946 від 05.12.2011 формування баз даних про осіб, яким органами охорони державного кордону заборонено в`їзд в Україну, обробка цієї інформації (уведення, записування, зчитування, зберігання, знищення, приймання, передавання) здійснюються Головним центром оброблення спеціальної інформації Державної прикордонної служби України з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи прикордонного контролю «Гарт-1» Державної прикордонної служби України.

Ураховуючи вищезазначене, наявність станом на 24.04.2023 в базі даних інформації про заборону в`їзду в Україну відносно ОСОБА_1 надавало законне право представнику органу охорони державного кордону прийняти рішення про відмову в перетинанні кордону на в`їзд в Україну іноземцю.

З урахуванням викладеного, оскільки станом на 24 квітня 2023 року в базі даних була наявна інформація про заборону в`їзду в Україну відносно позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення про відмову в перетині державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 24 квітня 2023 року, НОМЕР_4 Прикордонний загін діяв відповідно до згадуваних норм Законів та у межах наданих повноважень, отже позов в частині визнання протиправним та скасування вказаного рішення задоволенню не підлягає.

При цьому, звертаємо увагу суду, що згідно п. 8.2 Інструкції у випадку скасування заборони в`їзду (зміни її терміну) органами, зазначеними у пункті 8.1 цього розділу, або рішенням суду, яке набрало законної сили:

а) орган охорони державного кордону скасовує в паспортному документі особи відмітку «Заборонено в`їзд в Україну терміном на ...» шляхом проставлення на ньому штемпеля «Анульовано», форма якого наведена в додатку 6 до цієї Інструкції;

б) Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вилучає зазначену інформацію (вносить зміни) з баз даних.

Проте, станом на день прийняття рішення про відмову в перетинанні кордону, відповідної відмітки в паспортному документі позивача не було, а також інформація з бази даних ДПСУ не вилучено.

Ураховуючи вказані обставини, громадянину російської федерації ОСОБА_8 , у зв`язку із наявністю нескасованого рішення уповноваженої особи НОМЕР_1 прикордонного загону та у відповідності до вимог ч. 1 ст. 14 Закону України «Про прикордонний контроль», уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону, інспектором прикордонної служби 1-ї категорії відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) майстер-сержантом ОСОБА_9 24.04.2023 прийнято рішення про відмову в перетині державного кордону України іноземцю.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідачем доведено існування обставин, що вказують на незаконне перетинання позивачем державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України, оскаржувані рішення від 24 квітня 2023 року та постанова від 19 листопада 2022 року є обґрунтованими та такими, що не підлягають скасуванню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 07.08.2024.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова