Справа № 160/21187/24
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ус Вітою Олегівною щодо винесення постанови про накладення штрафу від 18.07.2024 по виконавчому провадженню №72557370;
- скасувати постанову про накладення штрафу від 18.07.2024, при примусовому виконання виконавчого листа №932/2203/22 від 25.01.2023, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ус Вітою Олегівною. щодо винесення постанови про накладення штрафу від 18.07.2024 по виконавчому провадженню №72557370;
- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 18.07.2024, при примусовому виконання виконавчого листа №932/2203/22 від 25.01.2023, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ус Вітою Олегівною щодо винесення постанови про накладення штрафу від 18.07.2024 по виконавчому провадженню №72557370.
Разом із позовною заявою Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці подано заяву про забезпечення позову, у якій просить:
- зупинити вчинення виконавчих дій, а саме стягнення за постановою державного виконавця про накладення штрафу від 18.07.2024, винесену в межах виконавчого провадження ВП №72557370 до завершення розгляду судом справи про визнання неправомірною вказаної постанови про накладення штрафу та набранням рішенням суду законної сили.
В обґрунтування заяви зазначено, що у провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження ВП №72557370 з примусового виконання виконавчого листа №932/2230/22 виданого 25.01.2023 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська.
Вказаний виконавчий лист виданий на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2022 ухваленого за результатами розгляду справи №932/2203/22, в резолютивній частині якого зазначено: «Зобов`язати Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області скласти нову інформаційну довідку згідно трудової книжки позивача з урахуванням всіх шкідливих умов праці у період праці 04.08.1980 по 10.06.1991 на ПО ПХЗ цех «Амофос», після реконструкції цього підрозділу в ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив», та з дотриманням встановлених чинними нормативно правовими актами вимог».
17.08.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ус Вітою Олегівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
18.07.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ус Вітою Олегівною було повторно винесено постанову про накладення штрафу в межах виконавчого провадження ВП №72557370.
Заявник зазначає, що він не погоджується з винесеною постановою, вважає дії державного виконавця незаконними, а саму постанову про накладення штрафу безпідставною та прийнятою з порушенням вимог закону. У зв`язку з чим, Міжрегіональним Управлінням подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови про накладення штрафу.
На думку заявника, в даному випадку у разі не вжиття судом заходів забезпечення позову до ухвалення рішення в адміністративній справі, де предметом оскарження є неправомірні дії державного виконавця та скасування постанови про накладення штрафу, призведе до заподіяння шкоди правам та інтересам заявника Південно-Східного міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Також заявник наголошує на тому, що стягнення грошових коштів з нього за постановою державного виконавця про накладення штрафу призведе до несприятливих наслідків до моменту встановлення адміністративним судом законності та правомірності дій і рішень суб`єкта владних повноважень.
З огляду на викладене, просить суд вжити заходи забезпечення та задовольнити заяву.
Перевіривши матеріали справи та заяви про забезпечення позову, при вирішенні заяви по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Частинами 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
За приписами ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову відповідають предмету позовної заяви та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.
При розгляді та вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову судом надається оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не беруть участь у розгляді справи.
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ус Вітою Олегівною 18.07.2024 винесено постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП №72557370.
Суд зазначає, що винесення постанови від 18.07.2024 про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП №72557370, яка є предметом оскарження, зумовлює примусове виконання такої постанови та тягне за собою інші наслідки, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII). Вказане, в свою чергу, може призвести до негативних фінансових наслідків для заявника.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону №1404-VIII, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Частиною 1 ст. 35 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених п.п. 1, 4, 6, 8, 11 ч. 1 ст. 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених п.п. 2, 3 і 5 ч. 1 ст. 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.
Оскільки правомірність прийняття Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) постанови про накладення штрафу від 18.07.2024 підлягає дослідженню лише під час судового вирішення справи, то невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Враховуючи викладене, суд робить висновок, що, в даному випадку, заявником доведено існування реальної загрози завдання шкоди його правам, свободам та інтересам внаслідок невжиття заходів забезпечення позову до ухвалення рішення у справі, та того, що захист прав, свобод та інтересів заявника стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
При цьому, суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваним постановам, діям чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
При обранні способу забезпечення позову суд враховує вимоги ч. 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Керуючись ст. ст. 150-154, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,
Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.
Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження" до 08.08.2027 (включно).

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський