Справа № 120/4238/24
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 серпня 2024 р. Справа № 120/4238/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправність рішення начальника відділу призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг про відмову в призначенні одноразової допомоги на сім`ю, одноразової страхової виплати кожній особі, яка має право на цю виплату (в разі втрати годувальника) № 2001-53732773 від 15.03.2024.

Представник позивача зазначає, що вказаним рішенням позивачеві було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого та одноразової страхової виплати кожній особі, яка має право на цю виплату (в разі втрати годувальника) за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у зв`язку з ненаданням документу, який би прямо підтверджував належність до складу сім`ї померлого ОСОБА_2 , в розумінні поняття "сім`я", визначеного ст. 3 Сімейного кодексу України.

Вказане рішення суб`єкта владних повноважень позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню у судовому порядку.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 09.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд правилами спрощеного письмового провадження. Також даною ухвалою витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області належним чином завірені копії документів, які були подані ОСОБА_1 для призначення та виплати останній одноразової допомоги сім`ї загиблого; одноразової страхової виплати кожній особі, яка має право на виплату (у разі втрати годувальника); щомісячної страхової виплати особі, яка має право у разі втрати годувальника.

24.04.2024 від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Зазначив, що ОСОБА_1 05.03.2024 року звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України, щодо призначенні одноразової допомоги сім`ї загиблого та одноразової страхової виплати кожній особі, яка має право на цю виплату (в разі втрати годувальника) у зв`язку зі смертю батька ОСОБА_2 .

Згідно принципу екстериторіальності засобами програмного забезпечення заяву позивача та надані нею документи розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області для опрацювання.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області №2001-2001-53732773 від 15.03.2024 року, їй було відмовлено в призначенні одноразової допомоги сім`ї загиблого та одноразової страхової виплати кожній особі, яка має право на цю виплату (в разі втрати годувальника) за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", з огляду на те, що не надано документу, який би прямо підтверджував її належність до складу сім`ї померлого ОСОБА_2 (в розумінні поняття «сім`я» визначеного ст. 3 Сімейного кодексу України).

З огляду на вищевикладене управління вважає, що підстави для задоволення позовної заяви позивача відсутні.

До відзиву управління долучило витребувані ухвалою суду документи.

Також, 08.05.2024 на адресу суду надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №0200-0902-7/43779, в якому управління повідомляє, що страхові виплати членам сімей, батькам та утриманцям медичних працівників державних і комунальних закладів охорони здоров`я, смерть яких настала внаслідок інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою короновірусом SARS-CoV-2 виплачені в сумі 1576500,00 грн згідно основної відомості №189523 від 29.02.2024 на ПАТ КБ "Приватбанк"; та щомісячні страхові виплати особам, які мають на це право в разі втрати годувальника виплачені в сумі 7077,04 грн за період 01.03.2024 - 31.03.2024 згідно основної відомості №192061 від 29.03.2024 на ПАТ КБ "Приватбанк".

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 працював на посаді завідувача консультативної поліклініки Комунального некомерційного підприємства (КНП) "Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради", згідно наказу КНП "Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради" №361 від 27.12.2019.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер внаслідок Гострої респіраторної коронавірусної інфекції COVID-19, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №124 від 27.10.2020.

Відповідно до Акту спеціального розслідування гострого професійного захворювання, який затверджено 04.08.2021 року Першим заступником начальника Управління Держпраці у Вінницькій області Боковцем В.А. комісія дійшла висновку, що:

- смерть завідувача консультативної поліклініки КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради» ОСОБА_2 наступила через гостру респіраторну коронавірусну інфекцію COVID-19;

- інфікування ОСОБА_2 не пов`язане з виконанням останнім своїх професійних обов`язків.

Не погоджуючись із таким висновком суб`єкта владних повноважень, ОСОБА_1 оскаржила його до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.08.2022 року у справі № 120/2067/22, яке залишено в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2022, адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано Акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання ОСОБА_2 за формою Н-І/НП, що затверджений 04.08.2021.

Зобов`язано Комісію зі спеціального розслідування гострого професійного захворювання Управління Держпраці у Вінницькій області скласти Акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося із завідувачем консультативного відділення Комунального некомерційного підприємства Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради" Колодько Вікторем Сергійовичем за формою Н-І/П, у якому відобразити, що смерть ОСОБА_2 наступила внаслідок гострої респіраторної короновірусної інфекції COVID-19, інфікування якою пов`язане з виконанням останнім своїх професійних обов`язків.

На виконання судового рішення комісією було складено Акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання за формою Н-1/П від 10.11.2023, який було затверджено 14.11.2023 начальником Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці та відповідно до висновків якого смерть завідувача консультативної поліклініки КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради» ОСОБА_2 наступила внаслідок гострої респіраторної хвороби COVID-19, інфікування якою пов`язане з виконанням ОСОБА_2 своїх професійних обов`язків, на підставі підпунктів 1, 2 пункту 52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337, даний випадок гострого професійного захворювання визнано таким, що пов`язаний з виробництвом, на ОСОБА_2 складено акт форми Н-1/П.

В подальшому, ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із письмовими заявами та необхідним переліком документів для призначення та здійснення їй наступних виплат:

- страхового відшкодування у 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року у відповідності до приписів ст. 39 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та Порядку здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою КМУ № 498 від 17.06.2020;

- одноразової допомоги сім`ї загиблого у відповідності до ч. 5 ст. 36 Закону №1105-XIV;

- одноразової страхової виплати кожній особі, яка має право на виплату (у разі втрати годувальника) у відповідності до ч. 5 ст. 36 Закону №1105-XIV;

- щомісячної страхової виплати особі, яка має право на такі виплати у разі втрати годувальника у відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 35 Закону у відповідності до ч. 5 ст. 36 Закону №1105-XIV.

У відповідь на подані звернення, 29.02.2024 позивачці було виплачено страхове відшкодування у 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року у відповідності до приписів ст. 39 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та Порядку здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 та щомісячні страхові виплати, що не заперечується сторонами та підтверджено листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №0200-0902-7/43779.

Однак, рішенням начальника відділу призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг № 2001-53732773 від 15.03.2024 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого та одноразової страхової виплати кожній особі, яка має право на цю виплату (в разі втрати годувальника) за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку з ненаданням документу, який би прямо підтверджував належність до складу сім`ї померлого ОСОБА_2 , в розумінні поняття «сім`я», визначеного ст. 3 Сімейного кодексу України.

Вказане рішення суб`єкта владних повноважень позивач вважає протиправним, а тому звернулася до суду з вимогою про його скасування.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я урегульовані Законом України від 23.09.1999 №1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №1105-XIV).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону №1105-XIV, загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - кошти соціального страхування), коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством.

Пунктом 14 вказаної норми передбачено, що суб`єктами соціального страхування є застрахована особа, члени її сім`ї або інша особа у випадках, передбачених цим Законом, страхувальник та страховик.

Згідно з частини 1 статті 4 Закону №1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України.

Відповідно до частин 1-2 статті 30 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про охорону праці".

Частина 1 статті 35 Закону №1105-XIV передбачає, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання, а також дитина, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону №1105-XIV передбачено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються:

1) одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату;

2) одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Стаття 37 Закону №1105-XIV визначає документи для розгляду справ про страхові виплати.

Так, згідно частини 1 статті 37 Закону №1105-XIV, для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України.

За малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або інший законний представник.

Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа.

Частиною 2 статті 37 Закону №1105-XIV визначено, що територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій:

1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами;

2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності;

3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат;

4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат;

5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання;

6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання;

7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання;

8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів;

9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи;

10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно частини 3 статті 37 Закону №1105-XIV потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат.

Як встановлено матеріалами справи, рішенням відповідача № 2001-53732773 від 15.03.2024 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого та одноразової страхової виплати кожній особі, яка має право на цю виплату (в разі втрати годувальника) за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку з ненаданням документу, який би прямо підтверджував належність до складу сім`ї померлого ОСОБА_2 , в розумінні поняття «сім`я», визначеного ст. 3 Сімейного кодексу України.

Отже, ключовим питанням є визначення кола осіб (членів сім`ї), які мають право на отримання страхових виплат, у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві.

З цих підстав суд враховує, що Закон №1105-XIV не містить визначення сім`ї та її членів, тому за такого правового регулювання з урахуванням предмету спору, суд визнає, що Сімейний кодекс України є спеціальним законом який має враховуватись при визначені поняття сім`ї та її членів при вирішенні питання щодо наявності права на отримання допомоги передбаченої Законом № 1105-XIV.

Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Так, факт родинних відносин позивача та ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької міської ради 29.09.2000, де у графі «батько» записаний ОСОБА_2 .

Також станом на дату смерті її батька, ОСОБА_1 постійно проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання, довідкою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , відомостями з акту розслідування гострого професійного захворювання ОСОБА_2 .

Матеріалами справи також встановлено, що ОСОБА_1 станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року (на дату смерті її батька) перебувала на денній формі навчання за контрактом у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова, яке закінчила 30.06.2023 року, тобто перебувала на повному утриманні батька на період навчання.

Крім того, відповідно до довідки до акта медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 015565 ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства, та з 21.03.2022 їй встановлено ІІ групу інвалідності.

Отже, з наявних матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , постійно з ним проживала, була на його утриманні, була пов`язана з ним спільним побутом та мала взаємні права та обов`язки, а отже в розумінні статті 3 Сімейного кодексу України - є сім`єю з ОСОБА_2 .

Судом враховано, що при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення одноразової допомоги сім`ї загиблого та одноразової страхової виплати кожній особі, яка має право на виплату (у разі втрати годувальника) у відповідності до ч. 5 ст. 36 Закону №1105-XIV, ОСОБА_1 надала весь необхідний пакет документів, зокрема і документи які прямо підтверджують належність її до сім`ї померлого.

При цьому, під час судового розгляду справи відповідач не надав доказів того, що позивач не є сім`єю з ОСОБА_2 .

Таким чином, суд зазначає, що за нормами Закону № 1105-ХІV чинними на момент звернення до відповідача позивач мала всі підстави для нарахування та виплати їй страхових виплат. Формальна підстава пенсійного органу, зазначена у відмові є необґрунтованою та протиправною.

Окрім цього, згідно статті 39 Закону №1105-XIV уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо:

1) потерпілий вчиняв дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання рекомендацій лікаря), що сприяли настанню страхового випадку;

2) роботодавець, інші органи, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілий надали уповноваженому органу управління завідомо неправдиві відомості про страховий випадок;

3) застрахована особа вчинила умисне кримінальне правопорушення, що призвело до настання страхового випадку.

Уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованій особі, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

Суд зазначає, що жодної з перелічених підстав відмови, визначених законодавством, у межах даних правовідносин не встановлено.

Крім того, відповідач в ході розгляду справи не вказав на наявність будь-які яких інших підстав та існування обставин, які виключають можливість прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 , страхових виплат відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 за №1105-XIV.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на одноразову виплату на сім`ю та одноразових страхових виплат, відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у зв`язку зі смертю її батька внаслідок нещасного випадку на виробництві (гострої респіраторної короновірусної інфекції COVID-19, інфікування якою пов`язане з виконанням останнім своїх професійних обов`язків).

Виходячи із послідовного аналізу наведеного нормативно-правового регулювання та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 2001-53732773 від 15.03.2024, про відмову в призначенні ОСОБА_1 страхових виплат відповідно до частини 5 статті 36 Закону №1105-XIV.

Вирішуючи позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 , страхові виплати відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 за №1105-XIV, суд керується наступними аргументами.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 37 Закону №1105-XIV для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України.

Згідно частини 1 та 2 статті 38 Закону №1105-XIV територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 2001-53732773 від 15.03.2024 відмовлено саме у призначенні страхових виплат відповідно до частини 5 статті 36 Закону №1105-XIV.

В силу правого регулювання частина 2 статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10 частина 2 статті 245 КАС України).

Відтак, на переконання суду, належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 страхові виплати відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 за №1105-XIV.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні .

Відтак, з урахуванням зазначеного вище по тексту судового рішення, суд, на підставі наданих доказів та системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, той факт, що позивач звільнена від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати Рішення відділу призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової допомоги на сім`ю, одноразової страхової виплати кожній особі, яка має право на цю виплату (в разі втрати годувальника) № 2001-53732773 від 15.03.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 одноразову допомогу на сім`ю, у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату та одноразову страхову виплату кожній особі, яка має право на цю виплату (в разі втрати годувальника) відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 за №1105-XIV.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, )

Суддя Мультян Марина Бондівна