Справа № 210/801/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2024 року м. Дніпросправа № 210/801/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Юрко І.В., Білак С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21.03.2024 в адміністративній справі №210/801/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №62/24 від 30.01.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21.03.2024 в адміністративній справі №210/801/24 в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, позов задовольнити в повному обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, що позивач 29.12.2023 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав повістку на 04 січня 2024 року.

29.12.2023 року ОСОБА_1 подав заяву до ІНФОРМАЦІЯ_1 про неможливість виконання військового обов`язку та прохання замінити військову службу на альтернативну (невійськову) службу, що підтверджується відтиском печатки про отримання вказаної заяви ІНФОРМАЦІЯ_2 .

04.01.2024 року ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 та співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було запропоновано ОСОБА_1 отримати повістку про направлення до бойової частини.

Відповідно до Акту про відмову від отримання повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 №1/293 від 04.01.2024 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 склали цей акт про те, що згідно Законом України «Про оборону», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок та військову службу», на виконання Указу Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 року «Про загальну мобілізацію» під час дії правового режиму воєнного стану, при проведенні згідно з цим відповідних заходів, за командою Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 був отриманий наказ на оповіщенні і призов на військову службу під час мобілізації гр. ОСОБА_1 , 1996 року народження, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті належного оповіщення військовозобов`язаного, останній відмовився від отримання повістки. Додаткові обставини: відмовляючись від мобілізаційної повістки, на відправку у військову частину, згідно релігійних переконань заява подана 29.12.2023 року. В акту також зазначено, що вказаними діями здійснив ухилення від проходження військової служби під час загальної мобілізації, та порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ст. 210-1 Кодексу України про Адміністративне правопорушення.

05 січня 2024 року позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте доказів вказаних обставин відповідачем до матеріалів справи не долучено.

25 січня 2024 року о 16 годині 30 хвилин відповідальним виконавцем мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим солдатом ОСОБА_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 та під особистий підпис доведено його права, обов`язки та вимоги законодавства. Повідомлено про необхідність надання пояснень та докази поважності неприбуття. Призначено розгляд справи на 09 годину 00 хвилин 30.01.2024 року, про що повідомлено ОСОБА_1 під особистий підпис. У графі протоколу «Пояснення» ОСОБА_1 зазначив, що згідно своїх релігійних переконань, які записані в його заяві, зареєстрованій 29.12.2023, відповіді на яку він не отримав, не вважає себе порушником.

30 січня 2024 року Постановою №64/24 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_6 , накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. згідно ч. 2 ст.210-1 КУпАП, за те, що ОСОБА_1 не прибув до територіального центру комплектування та соціальної підтримки по повістці для визначення призначення на особливий період, та в подальшому, в період з 05.01.2024 року по 25.01.2024 року, порушив вимоги законодавства, передбачені Законами України «Про оборону України» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята уповноваженим на те органом відповідно до вимог КУпАП, права позивача, як під час складання протоколу, так і під час розгляду справи були дотримані, а вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою ст.210-1 КУпАП є доведеною та підтверджується матеріалами справи.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 210 КУпАП визначено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до частини 2 статті 210-1 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» було прийнято рішення про оголошення та проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за частиною 2 статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

З аналізу вищезазначеної норми вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2024 року представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача було оповіщено про зобов`язання з`явитись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки на 05.01.2024 року о 07:30 год.

Натомість, позивач на вищезазначену дату не з`явився до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для забезпечення відповідачем виконання вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме для визначення призначення військовозобов`язаного на особливий період, що в свою чергу свідчить про порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Враховуючи те, що позивач не з`явився до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці, для подальшого забезпечення відповідачем виконання вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суд апеляційної інстанції зробив висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 210-1 КУпАП, як наслідок, оскаржувана постанова прийнята відповідачем в межах наданих йому повноважень та правомірно.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не впливають на правомірність постанови №64/24 від 30.01.2024 року доводи позивача про те, що виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням позивача, зважаючи на те, що позивача притягнуто до відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке полягає у неявці до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк визначений в повістці, а не за відмову виконувати розпорядження яке суперечить його релігійним переконання.

При цьому, питання стосовно забезпечення реалізації права позивача щодо проходження альтернативної (невійськової) служби в межах цієї справи не вирішується, оскільки не є предметом спору.

Отже, доводи апеляційної скарги повністю спростовуються зібраними у справі доказами, та не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21.03.2024 в адміністративній справі №210/801/24,- залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21.03.2024 в адміністративній справі №210/801/24,- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак