Справа № 200/3027/24
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2024 року Справа№200/3027/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Череповського Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ЄДРПОУ 1332240) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2024 року ОСОБА_1 (далі - Позивач), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - Відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області № 10 від 30.04.2024 року щодо відмови мені в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати до мого страхового стажу періоди моєї роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 за період роботи з 15.09.1981 року по 14.06.1994 року, з 15.05.1995 року по 04.06.1996 року, з 06.06.1996 року по 30.09.1997 року, з 01.10.1997 року по 31.01.1999 року, та призначити мені з 23.04.2024 року пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Також, Позивач зазначив, що відповідачем не було зараховано періоди його роботи, оскільки на титульній сторінці трудової книжки не коректно виправлена дата її заповнення.Позивач вважає дії відповідача щодо не зарахування до загального стажу періодів його роботи та відмову в призначенні пенсії за віком такими, що суперечать Конституції України, іншим законам України, тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 21.05.2024 року позовну заяву було залишено без руху.

На виконання вимог ухвали суду від 21.05.2024 року Позивачем було надано уточнену позовну заяву.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні без повідомлення сторін).

Відповідач правом передбаченим ст. 162 КАС України не скористався, у встановлений судом строк відзив не надав.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, згідно паспорта серії НОМЕР_3 .

Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 , Позивач в спірні періоди працював:

15.09.1981 року прийнятий в члени колгоспу «Побєда»;

14.06.1994 року виключено з членів колгоспу «Побєда»;

15.05.1995 року прийнято водієм на «Авдіївський цегляний завод»;

04.06.1996 року звільнений за власним бажанням;

06.06.1996 року прийнято трактористом 5 розряду на Курахівську ділянку ТОВ «Спецбудмонтаж»;

30.09.1997 року звільнено за власним бажанням;

01.10.1997 року прийнято машиністом екскаватора в ЗАТ «Укренергобуд»;

30.12.1997 року звільнений за власним бажанням;

14.01.1998 року прийнято слюсарем 5 розряду в ВАТ «Курахівський механічний завод»;

21.05.1998 року звільнений за власним бажанням;

01.06.1998 року прийнятий машиністом катка моторного в Донецьке шляхо-будівне управління №17 ВАТ «Донбасдорстрой»;

03.08.1998 року переведено машиністом бульдозера;

05.10.1999 року переведено машиністом автогрейдера;

13.08.2002 року звільнений за власним бажанням.

На титульній сторінці наявне виправлення в даті заповнення трудової книжки.

23.04.2024 позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком.

Заява позивача про призначення пенсії була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, за результатом якої прийнято рішення № 10 від 30.04.2024 року про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу.

З рішення вбачається, що вік заявника 60 років. Страховий стаж особи становить 19 років 4 місяці 11 днів.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 від 05.10.1981 року, оскільки на титульній сторінці трудової книжки не коректно виправлена дата заповнення.

Відповідно до форми РС-право період з 13.11.1982 по 22.11.1984 зарахований до страхового стажу як «Військова строкова служба», період з 15.09.1981 по 12.11.1982, з 23.11.1984 по 14.06.1994, з 15.05.1995 по 04.06.1996, з 06.06.1996 по 30.09.1997, з 01.10.1997 по 30.12.1997, з 14.01.1998 по 21.05.1998, з 01.06.1998 по 31.01.1999, взагалі не зараховано до страхового стажу Позивача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 (далі Закон №1058-IV), цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до ст.1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років зокрема мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 року.

Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Так, приписами ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Ст.62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ. Такий порядок затверджений постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до п.1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, основним документом, який підтверджує наявний стаж роботи є трудова книжка, а інші документи приймаються до уваги виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Так, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з не зарахуванням пенсійним органом періодів роботи позивача з 15.09.1981 року по 14.06.1994 року, з 15.05.1995 року по 04.06.1996 року, з 06.06.1996 року по 30.09.1997 року, з 01.10.1997 року по 31.01.1999 року до загального страхового стажу за даними трудової книжки, в якій є виправлення на титульній сторінці в даті видачі.

Як вбачається зі змісту трудової книжки НОМЕР_2 , Позивач в спірні періоди працював:

15.09.1981 року прийнятий в члени колгоспу «Побєда»;

14.06.1994 року виключено з членів колгоспу «Побєда»;

15.05.1995 року прийнято водієм на «Авдіївський цегляний завод»;

04.06.1996 року звільнений за власним бажанням;

06.06.1996 року прийнято трактористом 5 розряду на Курахівську ділянку ТОВ «Спецбудмонтаж»;

30.09.1997 року звільнено за власним бажанням;

01.10.1997 року прийнято машиністом екскаватора в ЗАТ «Укренергобуд»;

30.12.1997 року звільнений за власним бажанням;

14.01.1998 року прийнято слюсарем 5 розряду в ВАТ «Курахівський механічний завод»;

21.05.1998 року звільнений за власним бажанням;

01.06.1998 року прийнятий машиністом катка моторного в Донецьке шляхо-будівне управління №17 ВАТ «Донбасдорстрой»;

03.08.1998 року переведено машиністом бульдозера;

05.10.1999 року переведено машиністом автогрейдера;

13.08.2002 року звільнений за власним бажанням.

Відповідно до форми РС-право період з 13.11.1982 по 22.11.1984 зарахований до страхового стажу як «Військова строкова служба», період з 15.09.1981 по 12.11.1982, з 23.11.1984 по 14.06.1994, з 15.05.1995 по 04.06.1996, з 06.06.1996 по 30.09.1997, з 01.10.1997 по 30.12.1997, з 14.01.1998 по 21.05.1998, з 01.06.1998 по 31.01.1999, взагалі не зараховано до страхового стажу Позивача.

Суд зазначає, що на момент внесення записів за вказаний вище період діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252, зі змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412), пунктом 2.3 глави 2 якої передбачено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видачі наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення і повинні чітко відповідати тексту наказу (розпорядженню).

Відповідно до п.1.1 Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Відповідно до п.2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Згідно підпунктів 2.10 та 2.11.пункту 2Інструкції №162 відомості про працівника записуються на першій сторінці титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження. Освіта - середня, середня спеціальна і вища - вказується тільки на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома). Запис про незакінчену середню або незакінчену вищу освіті також може бути проведена лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу і т. п.). Професія або спеціальність записується у трудовій книжці на підстав документа про освіту або іншого належним чином оформленого документа. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

На даний час чинною є Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), п.2.2 якої передбачено, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до п.2.4 зазначеної вище Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

При дослідженні копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , судом встановлено, що на титульній сторінці наявне виправлення в даті заповнення трудової книжки, а саме перекреслено дату «19 серпня 1982» та зазначено «05 жовтня 1981».

Проте, суд зазначає, що неналежне заповнення трудової книжки не можу бути підставою для не урахування до страхового стажу усіх періодів роботи, які внесені в трудову книжку.

Так, записи у трудовій книжці Позивача, щодо спірних періодів роботи зроблено чітко вказано всі дати наказів про прийом/звільнення на/з роботу.

Суд вважає, що виправлення на титульній сторінці трудової книжки дати заповнення, в даному випадку не є суттєвою обставиною, яка може бути підставою для неврахування періодів до страхового стажу позивача.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Пунктами 2.27, 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29 липня 1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 17 серпня 1993 року за № 110, передбачено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням такихправил:уграфі1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 дата звільнення; у графі 3 причина звільнення;уграфі4зазначаєтьсянапідставічого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а відтак, не повинно впливати на її особисті права. Такий висновок суду узгоджується з правою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Більше того, у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 Верховний Суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Поряд з цим, у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 (адміністративне провадження № К/9901/110/17) Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 11.05.2022 у справі № 120/1089/19-а.

Відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що відмова відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи з 15.09.1981 по 12.11.1982, з 23.11.1984 по 14.06.1994, з 15.05.1995 по 04.06.1996, з 06.06.1996 по 30.09.1997, з 01.10.1997 по 30.12.1997, з 14.01.1998 по 21.05.1998, з 01.06.1998 по 31.01.1999 згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 є протиправною.

Щодо зарахування періоду роботи позивача з 13.11.1982 по 22.11.1984 до його страхового стажу, суд зазначає, що вказаний період згідно наданого розрахунку вже було зараховано до страхового стажу як «Військова строкова служба». Також не підлягає зарахування період роботи з 31.12.1997 по 13.01.1998, оскільки в зазначений період Позивач взагалі не здійснював трудову діяльність.

Крім цього, згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що дії щодо не зарахування спірних періодів роботи позивача згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 до страхового стажу вчинені відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, виходячи із наданих ч.2 ст.245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 10 від 30.04.2024 року щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 23.04.2024 року зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 з 15.09.1981 по 12.11.1982, з 23.11.1984 по 14.06.1994, з 15.05.1995 по 04.06.1996, з 06.06.1996 по 30.09.1997, з 01.10.1997 по 30.12.1997, з 14.01.1998 по 21.05.1998, з 01.06.1998 по 31.01.1999.

Щодо вимоги позивача про призначення пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вищевказана позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки вказані повноваження відносяться виключно до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом із позовною заявою позивачем надано квитанцію № 45074819 від 08.05.2024 року про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн.

Таким чином, в зв`язку з частковим задоволенням позову, судовий збір в розмірі 800,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 139, 242-246, 255, 258, 262, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ЄДРПОУ 1332240) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 10 від 30.04.2024 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ЄДРПОУ 1332240) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 23.04.2024 року зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 з 15.09.1981 по 12.11.1982, з 23.11.1984 по 14.06.1994, з 15.05.1995 по 04.06.1996, з 06.06.1996 по 30.09.1997, з 01.10.1997 по 30.12.1997, з 14.01.1998 по 21.05.1998, з 01.06.1998 по 31.01.1999.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ЄДРПОУ 1332240) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 800,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Череповський