Справа № 460/3123/23
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення

05 серпня 2024 року

м. Київ

справа №460/3123/23

адміністративне провадження №К/990/1688/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., розглянувши клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зупинення виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року в адміністративній справі №460/3123/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язати вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі №460/3123/23 за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року.

Відповідно до частини першої статті 340 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду, зокрема, вирішує письмово заявлені клопотання учасників справи; вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.

У касаційній скарзі Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області заявлено клопотання про зупинення виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року, яке мотивоване тим, що спірні правовідносини у цій справі віднесені до категорії спорів, поворот виконання судового рішення у яких не передбачено. Вказане, у випадку скасування за наслідками касаційного перегляду рішення суду апеляційної інстанції, може призвести до безпідставних та непередбачуваних витрат бюджетних коштів.

05 квітня 2024 року від позивача надійшло заперечення на клопотання відповідача про зупинення виконання рішення суду апеляційної інстанції, яке мотивоване відсутністю належних підстав щодо необхідності зупинення оскаржуваного рішення. Позивач вказує, що незгода скаржника з оскаржуваним судовим рішенням не є підставою для зупинення його виконання, а сподівання і припущення скаржника на певні результати касаційного розгляду справи не можуть бути підставою для зупинення виконання (дії) судового рішення, яке набрало законної сили.

Вирішуючи заявлене клопотання скаржника, суддя-доповідач виходить з наступного.

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати з 10 серпня 2022 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення згідно з статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати нарахувати та виплатити з 10 серпня 2022 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення згідно з статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі двох мінімальних заробітних плат, встановлених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року скасовано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року та ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено повністю.

Згідно із частиною першою статті 375 КАС України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 370 КАС України та статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У зв`язку з цим, суд зазначає, що для зупинення виконання судових рішень, яке допускається як винятковий захід, повинні бути поважні причини. Відповідна заява повинна бути мотивована, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені належними доказами. Таке зупинення не повинно порушувати балансу інтересів сторін, а також не порушувати прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести, що захист його прав та інтересів стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів; для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та/або витрат.

Вирішуючи заявлене питання, суд також ураховує пункт "с" Рекомендацій(95)5 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних або комерційних справах» від 7 лютого 1995 року, в якому передбачено, що коли судове рішення підлягає негайному виконанню, дозволити зупиняти виконання тільки тоді, коли в результаті виконання особі, яка подала скаргу, буде завдано непоправної або серйозної шкоди або коли це унеможливить здійснення правосуддя на більш пізньому етапі.

Крім того, у пунктах «b» та «d» Рекомендацій Rec(2003)16 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Щодо виконання адміністративних рішень і судових рішень у сфері адміністративного права» від 9 вересня 2003 роки, в яких зазначено наступне: якщо в законодавстві не передбачено, що подача скарги на рішення автоматично зупиняє виконання даного рішення, сторонам повинна бути надана можливість звернутися до судових органів із клопотанням про призупинення виконання оскаржуваного рішення для забезпечення їх прав та інтересів; при винесенні рішення за клопотанням про призупинення виконання рішення судовий орган повинні враховувати права та інтереси третіх осіб.

Також суд бере до уваги положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункт 55), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що у більшості правових систем існують процедури зупинення або відстрочення виконання рішення; зупинення або відстрочення є, безперечно, необхідними в деяких випадках.

Враховуючи викладене, а також те, що скаржником наведено належні та обґрунтовані доводи, що дають підстави для висновку про необхідність зупинення виконання оскаржуваного судового рішення, Суд доходить висновку про необхідність задоволення клопотання Управління.

Крім того, суд зазначає, що, враховуючи положень статті 381 КАС України, фактичне виконання судового рішення, яке є предметом касаційного провадження, зробить неможливим поворот виконання судового рішення.

Суд не бере до уваги доводи позивача проти задоволення клопотання відповідача про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, оскільки останні не містять належних обґрунтувань щодо відсутності необхідності зупинення виконання судових рішень у цій справі. При цьому Суд не вбачає наявних у клопотанні скаржника сподівань на скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, натомість останнє містить твердження про неможливість здійснення повороту виконання судового рішення, що може вплинути на розмір видатків Управління.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень пункту 4 частини четвертої статті 340, частини першої статті 375 КАС України, висловлена, зокрема, в ухвалах Верховного Суду від 25 червня 2021 року у справі №480/4365/20, від 14 лютого 2022 року у справі №360/1605/21, від 1 червня 2022 року у справі №640/14168/20, від 09 червня 2023 року у справі №640/27462/20, від 26 березня 2024 року у справі №340/2259/23 та у справі № 340/2722/22.

Керуючись статтями 44, 241, 248, 340, 344, 375 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зупинення виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року в адміністративній справі №460/3123/23 задовольнити.

2. Зупинити виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року в адміністративній справі №460/3123/23 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

3. Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк