Справа № 620/10536/24
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Скалозуб Ю.О. перевіривши матеріали адміністративної справи
доЦентрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
провизнання протиправними дій та скасування постанови,
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 1211,20 грн (0,4*3028,00 грн - розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня 2024 року відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»).
Суд зауважує, що при поданні позовної заяви платіжного документу, який би підтвердив сплату позивачем судового збору до суду не надано. Разом з тим, у позовній заяві представник позивача просить звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору та додає довідку про заробітну плату від 12.07.2024, видану ТОВ «Альянс маркет».
Щодо означеного суд зазначає, що положеннями статті 129 Конституції України та статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками, зокрема, майнового стану.
Згідно з частиною першою статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Відповідно до пункту 1 частини першої, частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Суд зауважує, що мета встановлення судового збору за подання позовної заяви не зводиться до переслідування фінансових цілей - наповнення доходної частини Державного бюджету України, а передбачає запобігання поданню безпідставних та очевидно необґрунтованих позовних заяв. Коло осіб, які користуються пільгами щодо сплати судового збору у вигляді звільнення від його сплати, визначено законом. Подібний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 12.08.2021 у справі № 580/1672/19.
Перевіривши матеріали справи та доводи представника позивача, судом встановлено, що останнім не надано суду доказів наявності умов, передбачених частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір», для вирішення питання щодо звільнення від сплати судового збору, а саме: довідки органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік; довідки органу доходів і зборів про інші доходи за попередній календарний рік, які б свідчили про скрутне матеріальне становище, непомірний тягар суми судового збору для фінансової спроможності позивача забезпечити собі нормальну життєдіяльність та мінімальні потреби для існування, що унеможливить доступ ОСОБА_1 до правосуддя.
Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом в ухвалах від 31.05.2018 у справі № 336/5480/17, від 08.01.2019 у справі № 823/2107/18, від 08.01.2020 № 821/1896/15-а.
Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені в статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Пункт 1 частини 2 названої статті встановлює, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Так, позивач пропустив 10 денний строк звернення до суду з даним позовом та просить його поновити, посилаючись на те, що ним 04.07.2024 в адміністративному порядку подано скаргу щодо дій державного виконавця з прийняття постанови про стягнення виконавчого збору, рішення за результатами розгляду якої отримано 24.07.2024.
Зміст частини другої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України вказує на те, що початок перебігу строку звернення до суду пов`язується з днем, коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Усталеною є позиція Верховного Суду, що визначені процесуальним законом строки звернення до суду, це період часу, протягом якого особа повинна проявити інтерес стосовно захисту своїх прав, свобод та законних інтересів. Строк звернення до суду для такої категорії спорів доволі стислий, і якщо зважити на характер спірних правовідносин, встановлений строк має на меті дисциплінувати позивача, який, якщо він справді зацікавлений у відновленні своїх порушених прав, повинен якомога швидше реалізувати своє право на захист.
Реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.
За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.
Так, 21.06.2024 відповідачем відкрито виконавче провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 04.06.2024. Постанова про відкриття провадження позивачем отримана 26.06.2024, про що ОСОБА_1 вказує в позовній заяві й про існування постанови про стягнення виконавчого збору останній дізнався з отриманою постановою про відкриття виконавчого провадження.
Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду з цим позовом, на які позивач покликається в заяві про поновлення строку звернення до суду як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду (чи відсутні були вагомі перешкоди, труднощі для реалізації цього права).
Відповідно до частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.
Зважаючи на те, що позивач у спірному виконавчому провадженні має статус боржника, останній мав оскаржити постанову про стягнення виконавчого збору до адміністративного суду в десятиденний строк з моменту, коли дізнався про порушення своїх прав, тобто з 26.06.2024. Однак, позовна заява подана до суду 30.07.2024, що свідчить про пропущення встановленого строку, а оскарження в адміністративному порядку спірного рішення не може слугувати поважною підставою для поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Підсумовуючи викладене суд зазначає, що позовна заява подана з порушенням вимог статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись статтями 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя
Позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій та скасування постанови - залишити без руху.
Роз`яснити, що в разі не усунення недоліків позовної заяви вона буде повернута позивачеві.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Суддя Ю.О. Скалозуб