Справа № 600/3395/24-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпечені адміністративного позову

05 серпня 2024 р. м. Чернівці Справа №600/3395/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Лужанський спиртовий завод" до Головного управління ДПС у Чернівецькій області до пред`явлення позову, -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2024 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Лужанський спиртовий завод" (заявник) про забезпечення позову подана до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (відповідач) до пред`явлення позову, в якій заявник просить суд:

заборонити Головному управлінню ДПС у Чернівецькій області здійснювати протест податкового векселю серія АА1462024 від 09.05.2024;

заборонити Головному управлінню ДПС у Чернівецькій області здійснювати виконавчий напис на протесті податкового векселю серія АА1462024 від 09.05.2024;

заборонити Головному управлінню ДПС у Чернівецькій області подавати податковий вексель серія АА1462024 від 09.05.2024 на оплату до банку, який анулював вказаний вексель;

заборонити Головному управлінню ДПС у Чернівецькій області подавати податковий вексель серія АА1462024 від 09.05.2024 із виконавчим написом на примусове виконання до органів державної виконавчої служби та/або до приватних виконавців;

заборонити Публічному акціонерному товариству акціонерному банку "Укргазбанк" (, Україна, м. Гайсин, Вінницька область) здійснювати оплати за податковим векселем серія АА1462024 від 09.05.2024.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що ТОВ "Лужанський спиртовий завод" є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є: 11.01 дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв. Вказано, що 09.05.2024 видав відповідачу, як векселедержателю, належним чином оформлений податковий вексель №АА1462024 на суму акцизного податку в розмірі 3732680,00 грн. З метою погашення податкового векселя №АА 1462024 від 09.05.2024, позивачем через Електронний кабінет платника податків листом від 25.07.2024 було направлено до відповідача довідку про цільове використання спирту етилового від 25.07.2024 разом з іншими підтверджуючі документи, а саме: акт зливу ЕАФ від 16.05.2024; ТТН на прихід ЕАФ від 16.05.2024; акт виробництва хімічної продукції №358/1; акт виробництва хімічної продукції №359/1; довідка про цільове використання спирту етилового від 25.07.2024. Проте, на день подання даної заяви про забезпечення позову ТОВ "Лужанський спиртовий завод" не отримав рішення від ГУ ДПС у Чернівецькій області стосовно розгляду документів для погашення податкового векселя.

Позивач вважає, що вказаний спосіб забезпечення позову дозволить не допустити безпідставно списання грошових кошів за виданим податковим векселем. Застосування заходів забезпечення позову відповідає принципу процесуальної економії, який забезпечує відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

За змістом приписів ч.ч.1, 4, 5, 6 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Як зазначалось вище, заява про забезпечення позову надійшла до суду 02.08.2024 (п`ятниця), то останній день строку її розгляду припадає на 04.08.2024 (неділя - вихідний день), то останнім днем строку вважається наступний робочий день, 05.08.2024.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З урахування вказаного суд наголошує, що забезпечення позову це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як зазначено вище законодавець встановив три підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі, зокрема такими є:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності;

- наявні ознаки очевидного порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Отже з наведеного вбачається, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Відповідно до п.п. 14.1.176 п. 14.1 ст.14 ПК України податковий вексель, авальований банком (податкова розписка) - простий вексель, авальований банком, що видається векселедавцем: до отримання з акцизного складу спирту етилового, до отримання з нафтопереробного підприємства нафтопродуктів або до ввезення нафтопродуктів на митну територію України і є забезпеченням виконання ним зобов`язання сплатити суму акцизного податку у строк, визначений статтями 225, 229 цього Кодексу.

Тобто податковий вексель підтверджує податкове зобов`язання векселедавця сплатити акцизний збір.

Згідно зі статтею 225 ПК України суб`єкт господарювання зобов`язаний сплатити податок або подати контролюючому органу за своїм місцезнаходженням до отримання з акцизного складу спирту етилового неденатурованого, призначеного для переробки на алкогольні напої (крім виноматеріалів та вермутів), податковий вексель, який є забезпеченням виконання зобов`язання такого платника у строк до 90 календарних днів, починаючи з дня видачі податкового векселя, сплатити суму податку, розраховану за ставками для цієї продукції.

Під час отримання спирту етилового неденатурованого підприємство-векселедавець за участю представника контролюючого органу на акцизному складі складає акт про фактично отриману кількість спирту та розрахунок акцизного податку виходячи з фактично отриманої кількості спирту. Цей акт є коригуванням вже сплаченої суми податку або наданого податкового векселя із зазначенням остаточної суми податку, яка підлягає сплаті.

Скоригована сума податку в податковому векселі сплачується частково у разі придбання марок акцизного податку в період дії такого векселя.

Податковий вексель вважається погашеним векселедавцем у разі сплати суми податку в повному обсязі та в зазначений у податковому векселі строк.

У разі, якщо передбачений цією статтею податковий вексель не погашається у визначений строк, векселедержатель вчиняє протест такого векселя у неплатежі згідно із законодавством та звертається протягом одного робочого дня з дати вчинення протесту до банку, який здійснив аваль цього векселя, з опротестованим векселем. Банк-аваліст зобов`язаний не пізніше операційного дня, що настає за датою звернення векселедержателя з опротестованим векселем, переказати суму, зазначену в цьому векселі, векселедержателю. Забороняється часткове погашення податкового векселя після закінчення строку, на який він виданий.

У разі, якщо податковий вексель, строк сплати за яким настав, не погашений, наступний вексель не може бути виданий таким суб`єктом.

Приписами пп. 229.1.2. п. 129.1 ст. 129 ПК України визначено, що до отримання з акцизного складу спирту етилового неденатурованого, спирту етилового денатурованого (спирту технічного), біоетанолу, що використовуються для виробництва окремих видів продукції та на які підпунктом 229.1.1 цієї статті встановлено ставку податку 0 гривень за 1 літр 100-відсоткового спирту, видається податковий вексель на суму податку, нарахованого на обсяг спирту, що отримується виходячи із ставки, визначеної у пункті 215.3 статті 215 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 229.1.8 п. 229.1 ст. 229 ПК України, податковий вексель вважається погашеним у разі документального підтвердження факту цільового використання спирту етилового для виробництва продукції, визначеної в підпункті 229.1.1 цієї статті, поданого векселедержателю у формі електронного документа відповідно до законодавства.

Відповідно до Порядку випуску, обігу та погашення податкових векселів, авальованих банком (податкових розписок), що видаються до отримання з акцизного складу спирту етилового неденатурованого, спирту етилового денатурованого (технічного) та біоетанолу, які використовуються суб`єктами господарювання для виробництва окремих видів продукції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1257 (далі - Порядок № 1257), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, він визначає механізм випуску, обігу та погашення податкових векселів, авальованих банком (податкових розписок), що видаються суб`єктами господарювання до отримання з акцизного складу спирту етилового неденатурованого, спирту етилового денатурованого (технічного) та біоетанолу.

Згідно пунктів 12, 13 Порядку № 1257 погашення податкового векселя проводиться шляхом проставлення на лицьовому боці відбитка штампа з написом "ПОГАШЕНО", що засвідчується підписом керівника (заступника керівника) та печаткою векселедержателя. У разі коли останній день строку погашення податкового векселя припадає на вихідний, святковий або неробочий день, останнім днем строку погашення вважається наступний робочий день (п.12). Обов`язки з погашення податкового векселя не можуть передаватися іншим особам незалежно від їх відносин з векселедавцем (п.13).

Пунктом 14 Порядку № 1257 у разі, коли податковий вексель не погашено в установлений строк, векселедержатель здійснює протест такого податкового векселя у неплатежі згідно із законодавством та протягом одного робочого дня з дати вчинення протесту звертається до банку, який здійснив аваль цього податкового векселя, з опротестованим податковим векселем.

Банк-аваліст зобов`язаний не пізніше операційного дня, що настає за датою звернення векселедержателя з опротестованим податковим векселем, переказати векселедержателю суму, зазначену в податковому векселі.

З урахуванням указаного, суд вважає, що за своєю правовою природою погашення податкового векселя є виконанням обов`язку зі сплати податку, одним із видів якого є акцизний збір.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що ТОВ "Лужанський спиртовий завод" 09.05.2024 видало відповідачу, як векселедержателю, належним чином оформлений податковий вексель №АА1462024 на суму акцизного податку в розмірі 3732680,00 грн. З метою погашення податкового векселя №АА 1462024 від 09.05.2024, на виконання вимог п. 229.1 ст. 229 ПК України, позивачем через Електронний кабінет платника податків листом від 25.07.2024 було направлено до відповідача довідку про цільове використання спирту етилового від 25.07.2024 разом з іншими підтверджуючі документи, а саме: акт зливу ЕАФ від 16.05.2024; ТТН на прихід ЕАФ від 16.05.2024; акт виробництва хімічної продукції №358/1; акт виробництва хімічної продукції №359/1; довідка про цільове використання спирту етилового від 25.07.2024. Проте, на день подання даної заяви про забезпечення позову ТОВ "Лужанський спиртовий завод" не отримав рішення від ГУ ДПС у Чернівецькій області стосовно розгляду документів для погашення податкового векселя.

При цьому, як вбачається із змісту заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів, датою погашення податкового векселя є 07.08.2024.

У зв`язку із цим, суд зазначає, що заходи забезпечення позову спрямовані на запобігання можливого порушення прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті таких заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, такі заходи застосовуються судом тільки у випадку фактичного порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду із такою заявою та наявні очевидні ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Однак, зважаючи на те, що останнім днем строку погашення податкового векселя є 07.08.2024, то суд зазначає, що у відповідача наявний час, протягом якого останній може прийняти подані ТОВ "Лужанський спиртовий завод" документи для погашення податкового векселя, зважаючи на те, що з даною заявою до суду заявник звернувся 02.08.2024.

Посилання заявника на те, що у випадку не погашення векселя до 07.08.2024 відповідач здійснить протест векселя та звернеться до банку з вимогою переказати зазначені у векселі кошти є передчсним припущеннями заявника та не можуть свідчити про вчинення таких дії з боку відповідача в майбутньому.

Разом з тим, судом не приймаються до уваги твердження заявника про усне повідомлення представником відповідача щодо не прийняття жодних документів та не прийняття податкового векселя до погашення, оскільки заявником не надано жодних доказів на підтвердження вказаного.

Крім того, не беруться судом до уваги й посилання заявника на те, що причиною не прийняття документів для погашення податкового векселя, як зазначено у відповіді на адвокатський запит, є те, що ДПС України 10.05.2024 прийнято розпорядження №9-р "Про виключення з реєстру", яким ТОВ "Лужанський спиртовий завод" було виключено з електронного реєстру суб`єктів господарювання, оскільки дослідженням доданої до матеріалів справи відповіді на адвокатський запит від 18.06.2024 №10222/6/24-13-18-05 судом встановлено, що зміст даної відповіді не містить посилань на причини не прийняття податковим органом документів для погашення податкового векселя.

Отже, проаналізувавши мотиви, якими заявник обґрунтовує подану до пред`явлення позову заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, про відсутність об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника, для відновлення яких позивачу необхідно буде докласти значних зусиль.

Окрім цього, у заяві про забезпечення позову позивач зазначає про намір звернутись до суду з позовом, проте, зазначаючи про такий намір, заявником в заяві про забезпечення позву не зазначено предмет майбутнього спору, що у свою чергу також не дає підстав та можливості суду встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, а також можливості встановити, що наявна реальна загроза невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, у разі звернення до суду із позовною заявою в майбутньому.

Також суд зазначає, що на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності, незаконності рішення, дій чи бездіяльності з боку податкового органу по відношенню до заявника, оскільки таке може бути встановлено за наслідками розгляду справи по суті, надавши оцінку зібраним та дослідженим доказам.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Суд також звертає увагу заявника на те, що, у даному випадку, жодних незаконних рішень, протиправних дій чи бездіяльності не прийнято та не вчинено відповідачем, а наведені у заяві про забезпечення позову твердження є передчасними, та які не підтверджують настання реальної загрози порушення прав чи інтересів ТОВ "Лужанський спиртовий завод" в майбутньому.

З огляду на викладене, виходячи із змісту заяви про забезпечення позову та наведених заявником на її обґрунтування доводів, суд вважає доводи заявника в обґрунтування необхідності забезпечення позову у даній справі не є переконливими для цілей забезпечення позову, необґрунтованими та не підтвердженими відповідними доказами, а тому такі суд не бере до уваги.

Суд також відхиляє доводи заявника, які ґрунтується на позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, яка висловлена в постанові 09.011.2023 у справі №4зп-23/160 (адміністративне провадження № К/990/17548/23), оскільки у вказаній постанові обставини справи відмінні від обставин, що розглядались у даній справі, зокрема у вказаній справі настав строк погашення податкового векселя.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, до пред`явлення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, суд приходить висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Лужанський спиртовий завод" про забезпечення позову подану до Головного управління ДПС у Чернівецькій області до пред`явлення позову, - відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам.

Згідно статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 КАС України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя В.О. Григораш