Справа № 240/4882/24
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Житомир

справа № 240/4882/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у відмові в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування";

- зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із відповідною заявою про призначення пенсії по інвалідності на умовах, визначених Законом України "Про загальнобов"язкове державне пенсійне страхування". Однак, Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 7 років, внаслідок відмови зарахувати період військової служби позивача.

Вказує, що до строкової служби у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді «стрільця» ВОС 100 з квітня 2005 року по травень 2006 року, однак відповідачем згідно із записом у військовому квитку, зараховано лише період строкової служби з 01.01.2006 по 31.05.2006.

Крім того, зарахування до страхового стажу періоду перебування на військовій службі з 01.04.2022 до 31.12.2023 (1 рік 8 місяців 9 днів) в одинарному вимірі без врахування безпосередньої участі в бойових діях в Донецькій області, у зв"язку з військовою агресією російської федерації проти України, також є неправомірним.

Вважаючи, що має право на зарахування вказаного стажу та призначення пенсії по інвалідності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№29011/24).

Зазначає, що позивачу було правомірно відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності, оскільки згідно з поданими документами страховий стаж становить 5 років 9 місяців 8 днів, що є недостатнім.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно з копією ID паспорта громадянина України № НОМЕР_2 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №630227 позивачу з 27.11.2023 встановлено третю групу інвалідності.

24.01.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнобов"язкове державне пенсійне страхування".

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та 31 січня 2024 року прийнято рішення №99 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнобов"язкове державне пенсійне страхування" у зв"язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

В зазначеному рішенні вказано, що страховий стаж заявника на день звернення складає 05 років 09 місяців 08 днів.

Зазначено, що до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано всі періоди роботи.

Листом від 08.02.2024 Головне управління Пенсійного фонду в Житомирській області повідомило позивачу про відмову в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнобов"язкове державне пенсійне страхування" з тих підстав, що недостатньо необхідного страхового стажу.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон України №1058) визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 2 частини першої статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія по інвалідності.

Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону №1058-ІV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Частиною першою статті 32 Закону №1058-ІV передбачено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 36 років до досягнення особою 37 років включно - 7 років.

Так, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відмовою у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, визначеного статтею 32 Закону №1058-ІV (не менше 7 років).

Згідно з абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною третьою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 6 Порядку №637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до стажу роботи на підставі довідок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток №2).

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Пунктом 2.2 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу. Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК.

Згідно з абзацом першим пункту 2.12 розділу ІІ Порядку №22-1 за документ, який засвідчує, що особі встановлено статус ветерана війни, особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та особи, яка має особливі заслуги перед Батьківщиною, приймаються посвідчення: учасника війни; учасника бойових дій; особи з інвалідністю внаслідок війни; «Постраждалий учасник Революції Гідності» (в період до видачі посвідчення - довідка, видана структурними підрозділами соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчими органами міських рад за місцем проживання).

Статтею 57 Закону №1788-XII визначено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною шостою статті 2 Закону №2232-XII встановлено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1-2 цього Закону військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Статтею 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII) визначено перелік осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни. Зокрема, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних: від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 року, з 1 грудня 2014 року до 24 лютого 2022 року - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з 24 лютого 2022 року - на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

При цьому, суд враховує, що за змістом абзацу другого частини першої статті 8 Закону №2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за №1294/26071, відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства, затверджено Положення №530.

За змістом пункту 2.3 розділу 2 Положення №530 участь у бойових діях у воєнний час та час безперервного перебування на лікуванні в лікувальних закладах унаслідок поранень, контузій, каліцтв або захворювань, одержаних військовослужбовцями у військових частинах, штабах та установах, які входили до складу діючої армії зараховуються на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Системний аналіз наведених норм права в їх взаємозв`язку із статтею 57 Закону №1788-XII та пунктом 2.3 розділу 2 Положення №530 дає підстави для висновку, що час проходження військової служби, протягом якого особа брала участь у бойових діях у воєнний час підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, незалежно від того, який вид пенсії та за яким законом вона призначається.

Суд також враховує, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на території України з 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався і діє дотепер.

Матеріали справи свідчать, що згідно із записами у військовому квитку серії НОМЕР_3 , позивача з 01.04.2022 призвано на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022.

Довідкою Військової частини НОМЕР_4 від 30.10.2023 №4451 підтверджено, що ОСОБА_1 в період з 03.08.2022 по 25.11.2022, з 02.12.2022 по 03.12.2022, з 07.12.2022 по 08.12.2022, з 12.12.2022 по 13.12.2022, з 23.01.2023 по 16.06.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецької області.

Однак, як свідчить розрахунок стажу (форма РС-право), при розгляді заяви позивача від 24.01.2024 ГУ ПФУ в Харківській області не зарахувало позивачу до страхового стажу період його участі у бойових діях у воєнний час в пільговому обчисленні - з розрахунку один місяць служби за три місяці.

При цьому в оскаржуваному рішенні не зазначено жодних мотивів не зарахування вказаних періодів у пільговому обчисленні.

Таким чином, з урахуванням вказаних вище норм права, зарахуванню на пільгових умовах підлягають періоди участі у бойових діях у воєнний час з розрахунку один місяць служби за три місяці, а саме з 03.08.2022 по 25.11.2022 (114 днів), з 02.12.2022 по 03.12.2022 (2 дні), з 07.12.2022 по 08.12.2022 (2 днів), з 12.12.2022 по 13.12.2022 (2 дні), з 23.01.2023 по 16.06.2023 (145 днів), загалом 265 днів, що у 3-х кратному розрахунку становить 795 днів (або понад 2 роки 2 місяці).

Крім того, як свідчать записи у військовому квитку серії НОМЕР_3 , позивач в період з квітня 2005 року по травень 2006 року проходив військову строкову службу у складі Військової частини НОМЕР_1 .

Однак згідно з розрахунком стажу (форма РС-право) позивачу до страхового стажу зараховано лише період з 01.01.2006 по 31.05.2006.

Водночас, ні в оскаржуваному рішенні, ні у відзиві на позовну заяву, відповідачем не зазначено жодних мотивів не зарахування вказаних періодів строкової служби до страхового стажу, що у свою чергу є протиправним.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позивач надав докази, які не спростовані відповідачем, про те, що періоди його військової служби, а саме квітня 2005 року по 31 грудень 2005 року (понад 8 місяців) підлягають зарахуванню до страхового стажу та мають бути враховані територіальним органом Пенсійного фонду України при призначенні пенсії по інвалідності.

Суд зазначає, що враховуючи страховий стаж зарахований територіальним органом Пенсійного фонду України (05 років 9 місяців 8 днів) та неправомірну відмову в зарахуванні періодів військової строкової служби з квітня 2005 року по 31 грудень 2005 року (понад 8 місяців) та з урахуванням періоду участі у бойових діях у воєнний час з урахуванням кратності (понад 2 роки 2 місяці), то загальний страховий стаж позивача є більшим за необхідний для призначення пенсії - 7 років, що в свою чергу, дає позивачу право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до положень Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №99 від 31.01.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до положень Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

З метою обрання належного способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити позивачу пенсію по інвалідності відповідно до положень Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", з 24.01.2024, зарахувавши до страхового стажу періоди:

- військової строкової служби з квітня 2005 року по 31 грудень 2005 року;

- участі у бойових діях у воєнний час з 03.08.2022 по 25.11.2022, з 02.12.2022 по 03.12.2022, з 07.12.2022 по 08.12.2022, з 12.12.2022 по 13.12.2022, з 23.01.2023 по 16.06.2023 в пільговому обчисленні з розрахунку один місяць служби за три місяці служби.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те що, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності свого рішення, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 підїзд, 2 поверх, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61022, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,- задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №99 від 31.01.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до положень Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до положень Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", з 24.01.2024, зарахувавши до страхового стажу періоди:

- військової строкової служби з квітня 2005 року по 31 грудень 2005 року;

- участі у бойових діях у воєнний час з 03.08.2022 по 25.11.2022, з 02.12.2022 по 03.12.2022, з 07.12.2022 по 08.12.2022, з 12.12.2022 по 13.12.2022, з 23.01.2023 по 16.06.2023 в пільговому обчисленні з розрахунку один місяць служби за три місяці служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 05 серпня 2024 року.

Суддя А.В. Горовенко