Справа № 400/4361/24
Суддя: Бульба Н.О.
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 р. № 400/4361/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бульби Н.О. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 із вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту про звільнення з військової служби від 08.12.2023 відповідно до абз. 4 підпункту «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу»;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 08.12.2023 відповідно до абз. 4 підпункту «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Позивач звернувся до відповідача із рапортом щодо звільнення його зі служби у зв`язку з необхідністю догляду за хворою матір`ю, проте у визначений Законом термін відповіді позивачу не надав.

Ухвалою від 10.05.2024 суд відкрив провадження у справі. Враховуючи воєнний стан та ведення бойових дій на території Миколаївської області, з метою безпеки учасників судового процесу, суд не призначав судового засідання, та розглянув справу без виклику сторін (в порядку письмового провадження).

Відповідач 1 - Міністерство оборони України надіслав до суду відзив на позов, заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що між позивачем і Міністерством оборони України не виникало жодних спірних публічно-правових відносин, тому Міністерство оборони не може бути відповідачем у даній справі, оскільки його рішення, дії чи бездіяльність не порушували права, свободи чи законні інтереси позивача. Згідно з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №90 від 05.07.2022 солдат ОСОБА_1 вважається таким, що самовільно залишив військову частину з 05.07.2022. На момент звернення з рапортом про звільнення з військової служби солдат ОСОБА_1 фактично вже був відсутній у військовій частині НОМЕР_1 , а тому питання розгляду його рапорту може бути проведено командиром лише після повернення Позивача до військової частини НОМЕР_1 та поновлення його на штатній посаді та проведення процедур, які передбачені під час звільнення військовослужбовця з військової служби. За відсутності військовослужбовця у військовій частині командир цієї частини не має права на прийняття рішення про його звільнення зі служби.

Відповідач 2 - ВЧ НОМЕР_1 надіслав до суду відзив на позов, заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що з 05.07.2022 позивач самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та знятий з усіх видів забезпечення, а з 20.01.2023 вважається таким, що зарахований у розпорядження командира військової частини. Подання рапорту у встановленому порядку («по команді»), через безпосереднього командира є можливим у випадку фізичної присутності військовослужбовця в підрозділі. Позивачем вказана вимога не дотримана, а рапорт поданий ним з порушенням встановленого порядку подання (не по команді). Оскільки на момент звернення з рапортом про звільнення з військової служби (надсилання рапорту 08.12.2023 поштовим зв`язком) солдат ОСОБА_1 фактично був відсутній у військовій частині НОМЕР_1 , питання розгляду його рапорту може бути проведено командиром лише після повернення позивача до військової частини НОМЕР_1 та поновлення його на штатній посаді та проведення процедур, які передбачені під час звільнення військовослужбовця з військової служби. За відсутності військовослужбовця у військовій частині командир цієї частини не має права на прийняття рішення про його звільнення зі служби.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .

На підставі наказу командира від 05.07.2022 ОСОБА_1 вважається таким, що самовільно залишив військову частину з 05.07.2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №20 від 20.01.2023 ОСОБА_1 увільнений від займаної посади та виведений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

22.08.2023 позивач звернуся із рапортом про звільнення до військової частини НОМЕР_1 .

Листом від 30.09.2023 військова частина НОМЕР_1 відмовила у задоволенні вимог рапорту позивача та повідомила про відсутність підстав для задоволення позову.

08.12.2023 позивач звернуся із рапортом про звільнення до військової частини НОМЕР_1 .

Станом на день подання позову відповідь на рапорт позивач не отримав.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 (далі - Положення) військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Відповідно до абзацу 4 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: 2) під час воєнного стану: г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи.

Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 визначено, що військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Військовий рапорт - це документ, за допомогою якого військовослужбовець може звернутися до командування щодо тих чи інших питань.

Відповідно до п. 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Згідно з матеріалами справи, позивач звертався до відповідача - військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення до військової частини у зв`язку з необхідністю догляду за хворою матір`ю.

В матеріалах справи відсутні докази того, що військовою частиною НОМЕР_1 належним чином розглянуто по суті рапорт позивача на звільнення зі служби відповідно до абз. 4 підпункту «г» п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу».

Натомість, як встановлено судом, у цьому випадку, відповідачем протягом передбаченого законодавством строку рапорт не було розглянуто.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач - військова частина НОМЕР_1 не довела правомірності своєї бездіяльності, що є підставою для задоволення позову в цій частині.

Щодо вимог позивача до Міністерства оборони України, суд зазначає, що ОСОБА_1 звертався із рапортом до військової служби НОМЕР_1 , отже і відповідь мав надати командир військової служби НОМЕР_1 .

А відтак, позовні вимоги до Міністерства оборони України задоволенню не підлягають.

Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) та до Міністерства оборони України (просп. Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 08.12.2023.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про звільнення з військової служби від 08.12.2023 відповідно до абз. 4 підпункту «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу».

4. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн двадцять коп) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 07.08.2024.

Суддя Н.О. Бульба