Справа № 520/21732/24
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"05" серпня 2024 р. справа №520/21732/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Тітов О.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

Громадянка ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви до Міністерства оборони України для запобігання неможливості в майбутньому виконання рішення суду необхідно вжити таких заходів до забезпечення позову:

-призупинити Міністерству оборони України та його структурним підрозділам (, 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок, 6) та здійснювати нарахування та виплату одноразової грошової допомоги - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок загибелі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3, до вирішення спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили.

У провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває справа №645/829/24, щодо про встановлення факту не прийняття участі у вихованні дитини за період його життя, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

Відповідно до п.п. 1-12 та 2 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

Відповідно до частини 4 статті 161 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до членів сімей загиблих (померлих) осіб належать:

- діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

- вдова (вдівець);

- батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

- внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли) жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як визначено у Розділі IV «Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану» затвердженого Наказом МОН від 25.01.2023 №45, алгоритм отримання одноразової грошової допомоги (ОГД) передбачає, що члени сім`ї звертаються до районного (міського) ТЦКСП незалежно від місця реєстрації та подають документи для отримання ОГД, а ТЦКСП, що прийняв та завірив документи - надсилає їх обласному ІНФОРМАЦІЯ_4 за підпорядкуванням.

Порядок також передбачає, що у разі виникнення питання, що перерозподілу часток ОГД такий спір вирішується за домовленістю між особами, що мають право на неї, або у судовому порядку.

Отримання ОГД є правом, а не обов`язком громадянина з кола сім`ї загиблого військовослужбовця.

У матеріалах заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви міститься відповідь на адвокатський запит від ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.07.2024 №703/СП, відповідно до якого батько загиблого ОСОБА_2 не надавав документів на оформлення виплат одноразової грошової допомоги, до відповідного ТЦКСП.

Відтак, наразі відсутній спір, щодо визначення кола осіб, що мають право на ОГД та розподілу часток виплати між ними.

Заявниця обрала спосіб забезпечення позову шляхом призупинити Міністерству оборони України та його структурним підрозділам здійснювати нарахування та виплату одноразової грошової допомоги - ОСОБА_2 , внаслідок загибелі ОСОБА_3 - фактично вирішенням справи по суті (виключення батька загиблого з кола осіб, що мають право на отримання ОГД та фактично позбавлення права на ОГД до вирішення справи №645/829/24 по суті Фрунзенським районним судом м. Харкова) на період розгляду справи, що є неприпустимим.

Аналогічний правовий висновок викладений в абзаці 4 пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2, згідно із яким вказано, що судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

З наведеного вбачається, що суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивачі мають легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Відповідно до приписів частини 1 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З огляду на вищевикладене, суд не встановив обставин, за яких невжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Виходячи з викладених заявником обставин та вищенаведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статями 150-154, 241, 243, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М.Тітов