Справа № 440/13495/23
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 р. Справа № 440/13495/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Полтавський ливарно-механічний завод" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2024 р. (ухвалене суддею Петровою Л.М.) по справі № 440/13495/23

за позовом Приватного підприємства "Полтавський ливарно-механічний завод"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Полтавський ливарно-механічний завод" (в подальшому ПП "Полтавський ливарно-механічний завод") звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Полтавській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 22.05.2023 р.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2024 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2024 р. та прийняти рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що фахівцями ГУ ДПС у Полтавській області, відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.2, пп. 78.1.15 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82, пп. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, на підставі наказу ГУ ДПС у Полтавській області від 19.04.2023 р. № 1068-П проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Полтавський ливарно-механічний завод» з питання неподання звіту про контрольовані операції за 2015 та 2016 звітні роки, за результатами якої складено акт № 4680/16-31-23-08/31495420 від 02.05.2023 р., висновками якого встановлені порушення позивачем пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України, а саме, неподання звіту про контрольовані операції за 2015 та 2016 звітні роки.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.05.2023 № 2, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 778800 грн. за неподання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення, та/або глобальної документації з трансфертного ціноутворення (майстер-файлу), та/або звіту у розрізі країн міжнародної групи компаній, та/або повідомлення про участь у міжнародній групі компаній відповідно до вимог статті 39 цього Кодексу - тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі: 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання звіту про контрольовані операції; 2015 рік: (300 х 1218 грн.) = 365400 грн, 2016 рік : (300 х 1378 грн.) = 413400 грн.

Не погодившись з вищевказаним податковим повідомленням -рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення обґрунтоване, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню.

Суд апеляційної погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено права контролюючих органів проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Відповідно до пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, однією з підстав проведення документальної позапланової перевірки є неподання платником в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом.

Згідно із пп. 78.1.15 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, підставою для проведення документальної позапланової перевірки є неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або у разі встановлення порушень під час моніторингу такого звіту або документації відповідно до вимог пунктів 39.4 і 39.5 статті 39 цього Кодексу.

Відповідно до абз. «б» пп. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (в редакції чинній на дату видання наказу та виходу на перевірку) податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються; крім, зокрема, документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.2 (в частині контролю за трансфертним ціноутворенням), 78.1.5, 78.1.7, 78.1.8, 78.1.12, 78.1.14 - 78.1.16, 78.1.21 та 78.1.22 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, та/або документальних позапланових перевірок з питань оподаткування юридичними особами або іншими нерезидентами, які здійснюють господарську діяльність через постійне представництво на території України, доходів, отриманих нерезидентами із джерелом їх походження з України, та/або документальних позапланових перевірок нерезидентів (представництв нерезидентів).

Законодавець шляхом внесення змін до Податкового кодексу України запровадив мораторій на застосування штрафних санкцій, у тому числі за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідний період.

Карантин Кабінет Міністрів України установив на підставі постанови від 11.03.2020 р. № 211 з 12.03.2020 р.

Постановою від 27.06.2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»Кабінет Міністрів України відмінив з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

До завершення карантину Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває.

До Податкового кодексу України, внесені Законом України від 12.05.2022 р. № 2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» (набрав чинності 27.05.2022 р.) та Законом України від 03.11.2022 р. № 2719-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу» (набрав чинності 24.11.2022 р., далі - Закон № 2719-ІХ), на період до припинення або скасування воєнного стану на території України справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених пунктом 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу.

Абзацом 18 пп. 69.2 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначено, що у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 Кодексу (вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору)), що звільняються від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.

Таким чином, на період дії воєнного стану, починаючи з 27.05.2022 р., застосовуються норми в частині звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання платниками податків податкових зобов`язань у випадках та за умов, передбачених п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Пункт 52-1 підрозділу 10 розділу .ХХ «Перехідні положення» Податково кодексу України щодо мораторію (зупинення) штрафних санкцій за порушення податкового законодавства (у тому числі в частині відповідальності за неподання звітності, а також щодо подання звітності для цілей податкового контролю за ТЦ) на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовується з 27.05.2022 р. на період дії воєнного стану.

Підпунктом 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (у редакції на час призначення і проведення перевірки) встановлено, що податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються; крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.2 (в частині контролю за трансфертним ціноутворенням), 78.1.5, 78.1.7, 78.1.8, 78.1.12, 78.1.14 - 78.1.16, 78.1.21 та 78.1.22 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, та/або документальних позапланових перевірок з питань оподаткування юридичними особами або іншими нерезидентами, які здійснюють господарську діяльність через постійне представництво на території України, доходів, отриманих нерезидентами із джерелом їх походження з України, та/або документальних позапланових перевірок нерезидентів (представництв нерезидентів)».

Судовим розглядом встановлено, що в наказі на перевірку контролюючим органом, зокрема, підставою для призначення перевірки зазначено неподання звіту про контрольовані операції за 2015 та 2016 звітні роки.

Відповідно до пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України (в редакції, що діяли у 2016, для операцій 2015 року), платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 5 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов`язані подавати звіт контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

У 2016 році останній день строку подання звіту за 2015 звітний рік про контрольовані операції припадав на вихідний день (30.04.2016 р.), із врахуванням вимог п. 49.20 ст. 49 Податкового кодексу України, останнім днем строку подання звіту про контрольовані операції вважалось 04 травня 2016 року.

Відповідно до пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України (в редакції, чиннній у 2017 році, для операцій 2016 року) встановлено, що платник податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Враховуючи, що у 2017 році останній день строку подання звіту за 2016 звітний рік про контрольовані операції припадав на вихідний день (30.09.2017 р.), із врахуванням вимог п. 49.20 ст. 49 Податкового кодексу України, останнім днем строку подання звіту про контрольовані операції вважалось 02.10.2017 р.

Операції, за які не подано звіт про контрольовані операції, визначаються контрольованими відповідно до критеріїв, зазначених у Податковому кодексі України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (з врахуванням змін, які були внесені на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо трансферного ціноутворення» № 609-VIII від 15.07.2015 року, а саме: пп. 39.2.1.1. п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими операціями є: господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування сторін (сторони) таких операцій, що здійснюються платниками податків з пов`язаними особами нерезидентами.

Відповідно до пп. 39.2.1.7. п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 - 39.2.1.3 і 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 цього пункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови: річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік; обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Таким чином, законодавець чітко визначив сукупність обставин за якими господарська операція набуває ознак контрольованості.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постановах Верховного Суду від 08.11.2023 р. у справі № 805/4821/17-а, від 10.05.2024 р. у справі № 809/1829/16.

Згідно зі п. 120.3 ст. 120 Податкового кодексу України, неподання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу у розмірі - 300 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання (несвоєчасного подання) звіту про контрольовані операції.

Згідно із абз. 3 п. «а» пп. 14.1.159 п. 14.1 ст.14 ПК України ( у редакціях, чинній на час виникнення спірних правовідносин, пов`язані особи юридичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням таких критеріїв: а) для юридичних осіб: одна і та сама фізична особа безпосередньо володіє.

Судовим розглядом встановлено, що операції між позивачем та контрагентом- нерезидентом PLMZ Polska Sp. z o.o. (Польща) є контрольованими, оскільки річний дохід платника за 2015 звітний рік складає 66729 176 грн. та за 2016 звітний рік складає 135398 821 грн; обсяг операцій з PLMZ Polska Sp. z o.o. у 2015 складає 7 642 784 грн., у 2016 складає 7 432 026 грн.; PLMZ Polska Sp. z o.o. є пов`язаною особою-нерезидентом.

Як вбачається з акту перевірки, контролюючим органом підготовлено запит № 2 від 22.01.2020 р. про надання документів, які стосувалися дати отримання корпоративних прав Sp.z o.o. «PLMZ Polska» громадянином ЦицакТ.П.

Станом на 15 годину 22.01.2020 р. запит про надання документів № 2 від 22.01.2020 р. вручити неможливо, у зв`язку з відсутність керівника на робочому місці, про що було складено акт неможливості вручення запиту про надання документів №2 від 22.01.2020 посадовим особам ПП «ПЛМЗ» () від 22.01.2020 № 222/16-31-05-04-14.

ГУ ДПС у Полтавській області направило до ДПС України проект запиту до іноземного компетентного органу Республіки Польщі про отримання інформації стосовно володіння корпоративними правами Sp.z o.o. «PLMZ Polska» громадянином ОСОБА_1 .

За результатами розгляду запитів контролюючого органу листами REVENUE ADMINISTRATION REGIONAL OFFICE IN POZNAN TAX INFORMATION EXCHANGE OFFICE (Регіональний офіс адміністрування доходів у Познанському офісі обміну податковою інформацією №DT_R_UA_PL_20200831_8337/5/99-00-01-06-01-05 від 06.11.2020 р. та № DT_R_UA_PL_20221122_3679Y22_10427/5/99-00-16-01-01-05 від 19.01.2023 р. повідомлено, що у період з 01.01.2015 р. по 10.01.2016 р. власниками компанії Sp.z o.o. «PLMZ Polska» були: - Taras Tsytsak ( ОСОБА_2 , громадянин України, ідентифікаційний номер (далі ін.).- з часткою володіння 50%; - Julian Bieleh (громадянин Польщі, ін.. ) з часткою володіння -25%; - Jan Cichowlaz (громадянин Польщі, ін. ) з часткою володіння 25%. У період з 11.01.2016 р. по 31.12.2016 р. власниками компанії Sp.z o.o. «PLMZ Polska» були: - Taras Tsytsak ( ОСОБА_2 , громадянин України, ідентифікаційний номер (далі ін.).- з часткою володіння 34%; - Julian Bieleh (громадянин Польщі, ін.. НОМЕР_1 ) з часткою володіння -33%; - Jan Cichowlaz (громадянин Польщі, ін. ) з часткою володіння 33% та повідомлено, що адреса Taras Tsytsak ): України, Полтава, вулиця Конєва, 3/60.

Відповідно до протоколів від 06.09.2013 р. № 48 та від 21.10.2015 р. № 77, затверджених загальними зборами учасників ПП «ПЛМЗ», власниками платника податків протягом 2015-2016 років були ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) з частками володіння по 50%.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що господарські операції позивача з Sp.z o.o. «PLMZ Polska» відносяться до контрольованих, у зв`язку з чим позивач у 2015 та 2016 роках зобов`язаний подати звіт про контрольовані операції до податкового органу у строк, визначений чинним законодавством, у зв`язку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення обґрунтоване та не підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2024 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Полтавський ливарно-механічний завод" - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2024 р. по справі № 440/13495/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін