Справа № 320/4272/24
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року справа №320/4272/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» до Центрального міжрегіонального управлінням ДПС по роботі з великими платниками про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

25.01.2024 до Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» (далі позивач) із позовом до Центрального міжрегіонального управлінням ДПС по роботі з великими платниками (далі відповідач), у якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023 №935/Ж10/31-00-07-05-02-24;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023№932/Ж10/31-00-07-05-02-24;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023№933/Ж10/31-00-07-05-02-24;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023№934/Ж10/31-00-07-05-02-24;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023№936/Ж10/31-00-07-05-02-24;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023№931/Ж10/31-00-07-05-02-24.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки акту перевірки, на підставі яких були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства, і тому позивач вважає спірні рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/4272/24 передана 30.01.2024 до розгляду судді Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2024 позовну заяву було залишено без руху.

Представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви та додано платіжне доручення, та витребувані документи.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/4272/24 передана 30.01.2024 до розгляду судді Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2024 позовну заяву було залишено без руху.

Представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, платіжне доручення та витребувані документи.

Згідно частини 3 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 відкрито провадження в адміністративній справі №320/4272/24 вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, яку отримано відповідачем в системі «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до частини 7 статті 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.

21.03.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки фактична перевірки позивача була проведена з дотриманням вимог чинного законодавства, а встановлені під час її проведення податкові правопорушення належним чином зафіксовані в акті перевірки та підтверджуються відповідними доказами. За таких обставин, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.

В матеріалах справи наявна відповідь на відзив, згідно з якою позивач не погоджується з доводами відповідача та підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків була проведена фактична перевірка магазину за адресою: м. Ірпінь, вул. Соборна, 105 А., що належить суб`єкту господарювання ТОВ «ЕКО».

За результатами перевірки складено акт від 07.04.2023 621/Ж5/31-00-07-05-02-19/32104254.

Актом перевірки встановлено:

- реалізацію алкогольного напою коньяку «Коблево» з пошкодженою маркою акцизного податку;

- зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка;

- реалізація однієї пачки цигарок «Winston Blue Slims» за ціною вище максимально встановленої;

- проведення розрахункових операцій без надання розрахункових документів встановленого зразка, а саме відсутній обов`язковий реквізит розрахункового документу - значення штрихового коду акцизної марки акцизного податку;

- не ведення обліку товарних запасів на магазині.

На підставі вищевказаного відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 17.05.2023 №935/Ж10/31-00-07-05-02-24, №932/Ж10/31-00-07-05-02-24, №933/Ж10/31-00-07-05-02-24, №934/Ж10/31-00-07-05-02-24, №936/Ж10/31-00-07-05-02-24, №931/ Ж10/31-00-07-05-02-24.

Не погоджуючись рішеннями відповідача, позивач подав скаргу до Державної податкової служби України від 06.06.2023 №818/777в.

Рішенням Державної податкової служби України від 26.07.2023 №20335/6/99-00-06-03-02-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.05.2023 №935/Ж10/31-00-07-05-02-24 суд зазначає наступне.

За приписами абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону № 481/95-BP, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Абзацом 16 частини 2 статті 17 Закону №481/95-BP передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Основні вимоги до роздрібної торгівлі горілкою і лікеро-горілчаними виробами, вином виноградним та плодово-ягідним, коньяком, шампанським, вином ігристим (далі - алкогольні напої) і спрямовані на забезпечення прав споживачів щодо належної якості товару і рівня торговельного обслуговування визначають Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 №854 (далі - Правила № 854).

Відповідно до пункту 2 Правил № 854, роздрібна торгівля алкогольними напоями - діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства. Роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.

Пунктом 15 Правил № 854 передбачено, що не дозволяється продаж алкогольних напоїв у пляшках (іншій тарі) без етикеток або чіткого маркування, з наявними ознаками бою (тріщини, сколювання шийки, пошкодження закорковування тощо), у негерметично закоркованих пляшках, з наявністю сторонніх і завислих частинок або каламуті, осаду (якщо це не передбачено нормативним документом, обов`язковим до виконання), строк придатності яких минув.

Згідно з п. п. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Положення п. п. 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначають, що маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Пунктом 226.1 статті 226 ПК України встановлено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Приписи пункту 226.3 статті 226 ПК України передбачають, що виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 затверджено Положення про виготовленні, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі - Положення № 1251).

Відповідно до пункту 20 вищевказаного Положення, маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції. Для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари. Вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження: пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення; наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція); пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів; відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів.

Згідно з п. п. 226.9 ст. 226 ПК України, вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

Норми пункту 21 Положення № 1251 передбачають, що для прикріплення марок використовується клей (дисперсійний, дескрин тощо), який не дає змоги зняти їх з виробів без пошкодження, у тому числі під час відкупорювання (розкривання) товару, і змивається у разі потреби в митті пляшок для повторного їх використання.

Пунктом 22 положення « 1251 визначено, що марки наклеюються на пляшку П- чи Г-подібним способом через горловину. У разі реалізації напоїв в упаковках (типу "Tetra Pak") марки наклеюються по осі упаковки на верхній площині.

Так, згідно з висновками перевірки відповідачем виявлено реалізацію алкогольного напою коньяку «Коблево» з пошкодженою маркою акцизного податку.

В той же час судом встановлено, що відповідачем на виконання вимог частини 2 статті 77 КАС України не надано суду доказів, які б підтверджували встановлені актом перевірки обставини реалізації позивачем алкогольного напою з пошкоджено маркою акцизного податку.

Так відповідачем не вилучався алкогольний напій пошкодженою маркою акцизного податку, не складався акт та опис вилученого алкоголю з пошкодженою маркою акцизного податку з зазначенням номеру, серії пошкодженої акцизної марки, які в обов`язковому порядку зазначаються на кожній пляшці алкогольного напою, що в свою чергу суперечить приписам Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 27.12.2010 № 1251.

Таким чином, посадовими особами податкового органу не відображено в акті детального опису пошкодження акцизної марки, опису усіх дій, вчинених під час перевірки, для підтвердження факту вжиття інспекторами усіх передбачених законом заходів з метою підтвердження факту правопорушення.

Відповідач під час перевірки дійшов висновку про те, що алкогольні напої в господарській одиниці позивача зберігаються без марок акцизного податку встановленого зразка.

За поясненнями позивача, пляшки алкогольних напоїв були зняті з реалізації, що підтверджується відсутністю їх в торговому залі магазину та в подальшому повернуті на розподільчий центр Товариства для списання. Під час перевірки відповідачу надавалися пояснення, що вказаний товар був знятий з реалізації та готувався для списання.

Суд акцентує увагу, що відповідачем не долучені жодні докази на підтвердження зберігання позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку.

Враховуючи неповноту дослідження обставин про пошкодження марки акцизного податку, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем належними та достовірними доказами порушення позивачем вимог Закону № 481-94-ВР.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023 №935/Ж10/31-00-07-05-02-24 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.05.2023 №932/Ж10/31-00-07-05-02-24, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» передбачено заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, що здійснюють торгівлю товарами дитячого сортименту або спортивними товарами, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій.

Так, відповідач зазначає про факт одночасної реалізації товарів дитячого асортименту разом з алкогольним напоєм та посилається на фотофіксацію реалізованих товарів в одному фіскальному чеку.

Позивачем надані пояснення, що ним не здійснюється продаж алкогольних напоїв у секціях, де знаходяться на реалізації товари дитячого асортименту, адже зазначена продукція знаходиться на продажі в об?єкті перевірки в різних секційний залах.

Так, акт перевірки містить положення про встановлення факту реалізації дитячого харчування «Ням-Ням», дитячої ляльки «Anyali» та коньяку «Коблево» 3 зірки, ємкістю 0,25л, міцністю 40%об в одному чеку, що не забороняється чинним законодавством та не може бути підставою для застосування штрафної санкції, яка передбачена п.4 ч.1 ст.15-3 Закону №481/95.

Крім того, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, викладених в акті перевірки.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023 №932/Ж10/31-00-07-05-02-24 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.05.2023 №933/Ж10/31-00-07-05-02-24, суд зазначає наступне.

Встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення (ст. 11-1 Закону № 481/95-ВР).

За наявності у місці торгівлі тютюновими виробами таких виробів одного найменування, на пачках, коробках та сувенірних коробках яких зазначені різні максимальні роздрібні ціни, продаж таких тютюнових виробів здійснюється за цінами, не вищими ніж ті, що зазначені на відповідних пачках, коробках та сувенірних коробках, збільшеними на суму акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну (п. 221.3, ст. 221 ПК України).

Судом встановлено, що в ході проведення фактичної перевірки встановлено факт реалізації однієї пачки цигарок «Winston Blue Slims» за ціною 81 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 29.03.2023 №00117, однак максимальна роздрібна ціна зазначена на пачці складає 75,23 грн. за пачку (ціна з урахуванням суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торгівельну мережу тютюнових виробів повинна становити 79,00 грн.), тобто максимальна роздрібна ціна однієї пачки складає 79,00 грн.

Таким чином відповідачем встановлено, що в магазині здійснюється роздрібна торгівля тютюновими виробами за цінами вищими від максимально роздрібних цін на тютюнові вироби.

В той же час згідно з п.3 розділу II Прикінцевих положень Закону України від 21 квітня 2022 року №2218-IX «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» змінено дату введення в дію змін до Бюджетного кодексу України щодо впровадження в дію порядку зарахування до місцевих бюджетів 5% акцизного податку з роздрібного продажу тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, який сплачується їх імпортерами й виробниками. Дату перенесено на 1 травня 2022 року замість 1 січня 2023 року.

Із внесенням змін до Бюджетного кодексу України з 01.05.2022 набувають чинності норми Закону України від 30 листопада 2021 року №1914-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» щодо перенесення на виробників та імпортерів обов?язку сплачувати 5% акцизний податок з реалізації суб?єктами господарювання (далі - СГ) роздрібної торгівлі тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, який на сьогодні сплачується СГ роздрібної торгівлі.

Водночас СГ роздрібної торгівлі до кінця 2022 року залишаються у порядку та на умовах, що діяли до 1 квітня 2022 року, платниками 5% акцизного податку з роздрібного продажу тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, вироблених до 1 квітня 2022 року, в тому числі іноземними виробниками, та не реалізованих кінцевим споживачам до 1 квітня 2022 року (п.40 підрозділу 5 розділу ХХ ПК України).

Відповідно до п.58 Закону №1914, базою оподаткування акцизним податком з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є вартість за МРЦ тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, з урахуванням податку на додану вартість та акцизного податку, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 розділу VI ПК України.

Відповідно до пп.14.1.106. п. 14.1 ст. 14 ПК України максимальні роздрібні ціни - ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни.

Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються для тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом.

Продаж суб?єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Суд зазначає, що при проведенні фактичних перевірок слід враховувати положення п.221.3 ст.221 ПК України, згідно з яким за наявності у місці торгівлі тютюновими виробами таких виробів одного найменування, на пачках, коробках та сувенірних коробках яких зазначені різні максимальні роздрібні ціни, продаж таких тютюнових виробів здійснюється за цінами, не вищими ніж ті, що зазначені на відповідних пачках, коробках та сувенірних коробках, збільшеними на суму акцизного податку з реалізованих СГ роздрібної торгівлі тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну

При цьому під час проведення перевірки, перевіряючими не було встановлено дату виробництва тютюнового виробу, не було враховано право позивача додавати до МРЦ 5% , що передбачено чинним законодавства.

Так, акт перевірки містить посилання на чек №00117 від 29.03.2023, однак фіскальний чек не містить інформації щодо зазначеної МРЦ на пачці сигарет, а тому не може бути підставою для застосування до позивача штрафних санкцій.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що фіскальний чек №00117 від 29.03.2023 не є належним та допустимим доказом продажу сигарет за ціною вище від максимальної роздрібної ціни, а лише фіксує факт роздрібної торгівлі.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023 №933/Ж10/31-00-07-05-02-24 також є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.05.2023 №934/Ж10/31-00-07-05-02-24, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що в ході перевірки відповідач виявив, що позивач 05.01.2023 проводив розрахункові операції через РРО з порушенням використання режиму попереднього програмування та без надання розрахункових документів встановленого зразка, а саме в яких відсутній такий обов`язковий реквізит, як значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями, чим порушено вимоги п.1,2,11, 12 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до абзацу четвертого частини четвертої ст.11 Закону № 481 у разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації, в межах терміну придатності для споживання. Враховуючи дані норми Законом України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», алкогольні напої. що марковані марками попереднього зразка (без наявності штрихового коду) реалізуються без відображення штрихового коду, в межах придатності такого напою до споживання.

Так, в акті перевірки зафіксовано факт наявності коду УКТ ЗЕД, тобто форма і зміст розрахункових документів відповідають вимогам законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримує від постачальників алкогольні напої (вина, горілка, коньяк та інше) у пляшках, на яких наявна марка акцизного податку з відповідним штрих кодом. Споживач, купуючи таку пляшку з алкогольним напоєм, де наявна марка «старого зразка» від позивача (продавця) розрахунковий документ, у якому відображаються реквізити марки «старого зразка».

Підсумовуючи вищевказане, суд зазначає, що оскільки алкогольні напої, що марковані марками попереднього зразка (без штрихового коду), реалізуються в межах придатності такого напою до споживання, то при продажу алкогольних напоїв з марками акцизного податку старого зразка рядок 9 цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої не відображається (через відсутність штрихового коду), що не є порушенням чинного законодавства.

Таким чином суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023 №934/Ж10/31-00-07-05-02-24 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.05.2023№936/Ж10/31-00-07-05-02-24, суд зазначає наступне.

Пунктом 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахуй торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (із змінами і доповненнями) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Статтею 20 цього Закону передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності визначені Законом України від 16 липня 1999 року №996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996), згідно ст.1 якого бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (частина друга статті 3 Закону №996).

Згідно з частиною першою статті 8 Закону №996, бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до того ліквідації.

Частиною другою статті 8 Закону №996 передбачено, що питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Положеннями частини п`ятої статті 8 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV встановлено, що підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку; може виділяти на окремий баланс філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які зобов`язані вести бухгалтерський облік, з наступним включенням їх показників до фінансової звітності підприємства; визначає доцільність застосування міжнародних стандартів (крім випадків, коли обов`язковість застосування міжнародних стандартів визначена законодавством).

Відповідно до частини шостої статті 8 Закону №996, керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.

Частиною першою статті 9 Закону №996 визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з абзацом першим частини третьою статті 9 Закону №996, інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені (частина п`ята статті 9 Закону №996).

Судом встановлено, що в ході проведення фактичної перевірки встановлено факт зберігання з метою подальшої реалізації алкогольних напоїв, а саме: Віскі Jameson, у кількості 6 пляшок, Вино Фаустіно Монтеріо буле сухе у кількості 12 пляшок, Вино Фаустіно Монтеріо червоне сухе у кількості 12 пляшок, Віскі Ballantines Finest, Текіла та інші алкогольні напої, зазначені в акті перевірки загальною вартістю 34791,94 грн. без наявності супровідних документів та інших документів, які підтверджують ведення обліку зазначених вище товарів та повноту і оприбуткування.

В свою чергу позивач вказує на те, що товарно-матеріальні цінності обліковані у встановленому законом порядку, а первинні документи з метою якісного ведення бухгалтерського обліку зберігаються за місцем централізованого ведення бухгалтерського обліку, а не за місцем реалізації товарів, адже товар закуповується від імені ТОВ «ЕКО», який має мережу магазинів з подальшим переданням товару по магазинах.

Суд враховує, що Верховний Суд неодноразово викладав свою позицію щодо застосування положень ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Так, згідно з постановою Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №810/3247/16 фінансова санкція, встановлена статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», може бути застосована до юридичної особи лише у тому випадку, коли ця особа не веде обліку товарів або веде його з порушенням порядку. Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Аналогічна позиція була викладена також у постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №804/8017/16, де зазначено, що факт відсутності первинних документів у місці реалізації товарів не доводить склад порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки не свідчить про те, що позивачем не ведеться облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Верховним Судом було враховано, що належне ведення бухгалтерського обліку товарних запасів на складі магазину підтверджено накладними, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними на переміщення алкогольних напоїв, відомостями про вантаж, які наявні в матеріалах справи, досліджені судами попередніх інстанцій.

Під час розгляду і вирішення спору суд виходить із того, що в ході фактичної перевірки посадові особи Офісу великих платників податків ДПС склали відомість, у якій міститься перелік товарів, щодо яких представник ТОВ «ЕКО» не надав первинні документи.

У свою чергу на підтвердження ведення обліку товарних запасів, а саме обліку алкогольних напоїв та тютюнових виробів позивач надав до суду: накладні на внутрішнє переміщення алкогольних напоїв з Розподільчого центру Товариства до магазину що став об?єктом перевірки: м. Ірпінь, вул. Соборна, 105а, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні на алкогольну продукцію, видаткові накладні на тютюнові вироби та товарно-транспортні накладні.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що позивач належними доказами підтвердив проведення у встановленому законом порядку облік товарних запасів на складі та за місцем їх реалізації.

За таких обставини, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.05.2023 №936/Ж10/31-00-07-05-02-24 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.05.2023 №931/Ж10/31-00-07-05-02-24, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пунктом 85.6 статті 85 ПК України передбачено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Судом встановлено, що позивач під час перевірки надавав пояснення та документи на запит контролюючого органу щодо проведення фактичної перевірки, що підтверджується листом від 31.03.2023 №749/777юв.

Суд зазначає, що відповідно до пукну 75.1.3 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Отже, предметом фактичної перевірки є перевірка ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

У свою чергу суд зазначає, що право контролюючого органу під час проведення перевірки вимагати документи обмежено виключно тими документами, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Так, відповідно до постанови Верховного суду від 18.04.2019 у справі №805/329/17-а суд зазначив, що «з`ясування податковим органом під час податкової перевірки питань, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки, не можна визнати діями суб`єкта владних повноважень, що відповідають наведеним ознакам. Відповідно, інформація, що зібрана Інспекцією відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься до предмета перевірки, не може слугувати підставою для податкового повідомлення-рішення. За наведеного, правильним є висновок, що, у даному випадку, відповідач, здійснюючи дослідження питань своєчасності сплати позивачем узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, вийшов за межі предмету камеральної перевірки, у зв`язку з чим акт такої перевірки є доказом, здобутим з порушенням Закону, що призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої. Відповідно, прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення не є правомірними».

З огляду на наведені обставини суд зазначає, що відповідач, витребовуючи у позивача первинні документи, перевірку яких може бути здійснено виключно в рамках планової або позапланової перевірки, вийшов за межі предмету фактичної перевірки, чим порушив вимоги п. 85.2 ст. 85 ПК України, а позивач, в свою чергу, мав законні підстави не надавати відповідні документи на запит контролюючого органу.

Відносно даної обставини контролюючим органом жодних пояснень не надано.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення рішення від 17.05.2023 №931/Ж10/31-00-07-05-02-24є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так у пункті 23 Рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведених обставин у сукупності, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Решта доводів учасників справи висновків суду по суті справи не змінюють.

Згідно з ч. 1 і 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення підтверджено, що за цим позовом ТОВ «ЕКО» сплачено судовий збір у сумі 6623,29 грн.

Враховуючи наведене та обсяг задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача відповідно до норм ст.139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платників податків судових витрат у розмірі 6623,29 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» до Центрального міжрегіонального управлінням ДПС по роботі з великими платниками про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023 №935/Ж10/31-00-07-05-02-24.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023№932/Ж10/31-00-07-05-02-24.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023№933/Ж10/31-00-07-05-02-24.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023№934/Ж10/31-00-07-05-02-24.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023№936/Ж10/31-00-07-05-02-24.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023№931/Ж10/31-00-07-05-02-24.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» (ідентифікаційний код: 32104254, місцезнаходження: 03039, м. Київ, проспект Науки, буд. 8) судовий збір у розмірі 6623,29 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платників податків (ідентифікаційний код 44082145, місцезнаходження: 02068, м. Київ, вул. Кошиця, 3).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.