Справа № 440/4078/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 р. Справа № 440/4078/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.05.2024, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/4078/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене розпорядженням від 01.03.2024 №548/1600-0203-11 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років позивача на підставі подання ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.02.2023 №Уч-59185;

- зобов`язати ГУПФ прийняти рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.05.2024 адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.05.2024 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт покликаючись зокрема на висновки Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а, Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, зазначає, що положення Закону № 2262-ХІІ та Постанови №393 не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги та не встановлюють те, що вислуга років у пільговому обрахуванні не може зараховуватись до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як свідчать відомості його трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.12.2005, проходив службу:

у складі Збройних Сил України:

- з 01.08.1998 по 03.12.2005, звільнений з військової служби в запас за пунктом 63 підпунктом "г" - у зв`язку зі скороченням штатів, звільнений у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України;

- з 11.06.2014 по 28.05.2015, звільнений з військової служби в запас відповідно до п. 4 Указу Президента України від 14.01.2015 №15/2015 "Про часткову мобілізацію";

- з 17.12.2015 по 16.12.2021;

в органах внутрішніх справ:

- з 10.01.2006 по 31.05.2014.

Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Харківській області №12/437/787 від 26.05.2021 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 10.01.2006 по 31.05.2014 на посадах рядового та молодшого начальницького складу ОВС України.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №272 від 16.12.2021 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира аеродромно-експлуатаційної роти з морально-психологічного забезпечення батальйону аеродромно-технічного забезпечення, звільненого з військової служби (у зв`язку із закінченням строку контракту) наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.09.2021 №290 відповідно до підпунктів "а" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" вважати таким, що справи та посаду здав та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16.12.2021 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення; календарна вислуга років станом на 16.12.2021 склала 22 роки 08 місяців 07 днів, пільгова 24 роки 07 місяців 07 днів.

ОСОБА_1 звернувся через ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою від 14.07.2022 про призначення йому пенсії за вислугу років, до якої додав копії трудової книжки, витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 16.12.2001 №272, довідки ГУНП в Харківській області від 26.05.2021, довідки з реквізитами відкритого рахунку в АТ "Ощадбанк", заяви про виплату пенсії на рахунок в АТ "Ощадбанк", довідки про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення від 11.07.2022 №193, посвідчення учасника бойових дій, паспорту та довідки про присвоєння РНОКПП.

У відповідь ІНФОРМАЦІЯ_3 листом за №1/6912 від 19.08.2022 повідомив, що з наданих копій документів, які не засвідчені установленим порядком, попередньо встановлено, що на день звільнення з військової служби 16.12.2021 для призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту "б" статті 12 Закону України №2262-ХІІ він не досяг 45-річного віку. З наданих ним копій документів не вбачається права на призначення йому пенсії відповідно до пунктів "а"-"б" статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач оскаржив їх до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі №440/7770/22 позов ОСОБА_1 задоволено. Суд, зокрема, зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняти заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, оформити необхідні документи і подання про призначення пенсії та направити їх до ГУПФ для розгляду питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У подальшому листом від 22.02.2023 №9/1/1371/1/уч.59185 вже ІНФОРМАЦІЯ_3 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі №440/7770/22 надіслав до ГУПФ подання та документи для розгляду питання щодо призначення пенсії за вислугу років старшому лейтенанту (військова служба за контрактом) у запасі ОСОБА_1 . Одночасно повідомлено, що заявник направив засобами поштового зв`язку копії документів не встановленого зразка, на неодноразові телефонні дзвінки та листи ІНФОРМАЦІЯ_1 не реагував.

Розглянувши подання ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.02.2023 №Уч-59185 щодо призначення пенсії за вислугу років з урахуванням страхового стажу, Відділ з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУПФ прийняв розпорядження від 18.08.2023 №548/1600/0203-11, яким відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років.

Мотиви відмови зводяться до обставин того, що у наданому поданні розрахунок вислуги років з урахуванням страхового стажу ОСОБА_1 відсутній, тривалість календарної, пільгової вислуги та страхового стажу також не зазначено. Документи, додані до подання, не засвідчені в установленому законодавством порядку, відсутній оригінал грошового атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення. Оскільки надані документи не відповідають вимогам п. 2 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 №10-1, ГУПФ листом від 12.04.2023 №1600-0308-8/27282 повідомило уповноважений орган про необхідність його дооформлення. Однак у встановлений законодавством 3-місячний термін належним чином дооформлені документи про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на адресу ГУПФ не надходили. Крім того, вказане подання оформлене ІНФОРМАЦІЯ_3 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/7770/22, яким будь-які зобов`язання на ГУПФ не покладено.

Не погодившись із правомірністю мотивів відмови у призначенні пенсії за вислугу років на підставі п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", позивач знову звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 у справі №440/16040/23 визнано протиправним та скасовано розпорядження Відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУПФ від 18.08.2023 №548/1600-0203-11 та зобов`язано ГУПФ у відповідності до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" здійснити повторний розгляд подання ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.02.2023 №Уч-59185 щодо призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 . В решті вимог - позов залишено без задоволення.

На виконання судового рішення Відділом з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУПФ розглянуто подання ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.02.2023 №Уч-59185 щодо призначення пенсії за вислугу років з урахуванням страхового стажу ОСОБА_1 , за наслідками чого прийнято нове розпорядження від 01.03.2024 №548/1600-0203-11, яким знову відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років.

Мотивом відмови відповідач пов`язує з положеннями статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та пунктів 1, 21 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення і виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", за умовами яких календарна вислуга застосовується для призначення (визначення права) пенсії за вислугу років, тоді як пункт 3 Постанови №393 визначає, що певні періоди підлягають обчисленню для визначення розміру пенсії. Таким чином, відповідно до законодавства, чинного на час надання документів для призначення пенсії, необхідною умовою для визначення права на пенсію є наявність необхідної саме календарної вислуги років. У поданні, оформленому ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.04.2023 №548/1600-0203-11 вказано, що розрахунок вислуги років з урахуванням страхового стажу гр. ОСОБА_1 відсутній, на момент звільнення зі служби йому виповнилося 40 років, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 №440/7770/22 ніяких зобов`язань на ГУПФ не покладено. Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 16.12.2021 №272 на день звільнення зі служби у зв`язку із закінченням строку контракту (16.12.2021) ОСОБА_1 мав 22 роки 08 місяців 07 днів календарної вислуги років, що також підтверджується записами трудової книжки. Страховий стаж на дату звільнення зі служби згідно записів трудової книжки склав 23 роки 01 місяць 20 днів. Крім того, додані до подання ІНФОРМАЦІЯ_1 документи не засвідчені в установленому законодавством порядку, відсутні оригінали грошового атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення, що не відповідає вимогам п. 2 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 №10-1.

Оскільки гр. ОСОБА_1 на момент звільнення зі служби не мав вислуги років в календарному обчисленні тривалістю 25 років, не мав страхового стажу тривалістю 25 років та не досяг 45-річного віку на день звільнення зі служби, дані про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відсутні, зобов`язання про призначення пенсії по рішенню суду відсутні, ГУПФ керуючись ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відмовлено гр. ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

Не погодившись із правомірністю мотивів відмови у призначенні пенсії за вислугу років з підстав, передбачених пунктом "а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обсяг календарної вислуги років позивача складає лише 22 роки 08 місяців 07 днів, тобто менше 25 років календарної вислуги, які необхідні для призначення пенсії згідно з п. "а" ст. 12 Закону №2262-ХІІ.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах прикордонної служби, визначає Закон № 2262-ХІІ. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 1 Закону № 2262-XII встановлено, що особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 2 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Приписами пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог Закону № 2262-XII затверджено постанову Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі - Порядок №393).

Відповідно до підпунктів "а" пункту 3 Постанови № 393 (у редакції до 19 лютого 2022 року) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:

- один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Водночас редакцію пункту 3 Постанови № 393 було змінено постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №119, яка набрала чинності 19 лютого 2022 року. Вказаною постановою також змінено і назву Порядку №393.

Порівнюючи попередню назву постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» та назву в редакції після 19 лютого 2022 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», суд доходить висновку, що змінами уточнено предмет регулювання Порядку, а саме застосування його для обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, тобто мають 25 років календарної вислуги.

Відповідно до абзаців 1 і 2 пункту 1 Порядку № 393 в редакції, чинній на час звільнення позивача (квітень 2023 року), для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" і "з" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.

На підставі пункту 2-1 Порядку № 393 для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Згідно підпунктом «а» пункту 3 Порядку № 393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, зокрема, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Судовим розглядом встановлено, що трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 02.12.2005, зафіксовано факт проходження ОСОБА_1 військової служби у складі Збройних Сил України у періоди з 01.08.1998 по 03.12.2005; з 11.06.2014 по 28.05.2015 та з 17.12.2015 по 16.12.2021, а також в органах внутрішніх справ - з 10.01.2006 по 31.05.2014, які відповідно до ст. 17 Закону №2262-ХІІ зараховуються до вислуги років для призначення пенсії за цим Законом.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що складання цих періодів вказує на те, що календарна вислуга ОСОБА_1 становить 22 роки 8 місяців 7 днів, що також підтверджується змістом наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 16.12.2021 №272.

Таким чином календарної вислуги ОСОБА_1 тривалістю 22 роки 8 місяців 7 днів недостатньо для призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Судова колегія констатує відсутність у позивача календарної вислуги для призначення пенсії за статтею 12 Закону № 2262-ХІІ.

Спірним між сторонами цієї справи, як правильно зазначив суд першої інстанції, є питання щодо застосування календарної чи пільгової вислуги років для подання та оформлення документів для призначення позивачу пенсії за вислугою років згідно пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Посилаючись на приписи статті 12 Закону №2262-XII, відповідач вважає, що підставою для призначення пенсії за вислугу років в даному випадку є 25 років і більше саме календарної вислуги.

Натомість скаржник покликається на постанову Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 по справі №805/3923/18-а, як на приклад іншого застосування наведених норм, у якій колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку, що Законом № 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів. Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

В зазначеній постанові колегія суддів суду касаційної інстанції вказала на помилковість висновків про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки такі ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Приймаючи висновок, викладений у постанові від 03.03.2021 по справі №805/3923/18-а, Верховний Суд виходив з того, що редакція пункту 3 Постанови 383, чинна на момент розгляду справи №805/3923/18-а, на відміну від статті 12 Закону №2262-XII передбачала можливість зарахування пільгової вислуги років до стажу для призначення пенсії за вислугу років, оскільки абзац 1 пункту 3 Постанови №393 до внесення змін Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. 393» встановлював, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах […] час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів […], тож суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не було враховано приписи підзаконного нормативно-правового акта.

Втім, після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», і стаття 12 Закону №2262-XII, і Постанова №393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.

Відтак, виходячи з положень статті 12 Закону №2262-XII та пунктів 1 та 2-1 Постанови №393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови №393 визначає, що певні періоди, зокрема час проходження служби у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Тобто, постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393» усунуто розбіжності між Законом № 2262-XII та постановою № 393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII.

Таким чином, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, ґрунтуються на іншому правовому регулюванні.

Отже, згідно законодавством, чинним на час виникнення спірних відносин у цій справі, необхідною умовою для призначення спірної пенсії є наявність необхідної календарної вислуги років.

Аналогічну правову позицію щодо застосування Порядку № 393 (у редакції, чинній після внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119) висловив Верховний Суд у постанові від 31 серпня 2023 року у справі № 200/4951/22, підтримана судом касаційної інстанції у низці постанов, зокрема від 11 вересня 2023 року у справі № 480/4827/22, від 07 вересня 2023 року у справі № 560/9478/22, від 15 вересня 2023 року у справі № 380/10714/22, від 18 жовтня 2023 року у справі № 360/17/23 від 31 січня 2024 року у справі №480/4941/22, від 31 січня 2024 у справі №120/7300/22 під час розгляду подібних правовідносин.

Зазначена правова позиція в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

З урахуванням правових висновків, викладених у зазначених вище постановах Верховного Суду, колегія суддів суду апеляційної інстанції підкреслює, що для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022.

Правові висновки, викладені Верховним Судом в постанові від 14.04.2021 у зразковій справі № 480/4241/18 та у постанові від 03 березня 2021 року у справі 805/3923/18-а, до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки вказані висновки сформовані до внесення змін до Порядку №393 у лютому 2022 року.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року у справі 120/7300/22, суд не вбачає ознак дискримінації права позивача внесенням змін постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №119 до Порядку №393, зважаючи на те, що відповідні зміни привели у відповідність положення Порядку №393 до змісту статті 12 Закону №2262-XII, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до пункту 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 30 січня 2007 року №3-1, заяви про призначення пенсій за вислугу років подаються до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства внутрішніх справ України.

Враховуючи, що із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ через ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач звернувся до відповідача 14.07.2022, тобто після набрання чинності вищевказаних змін до Постанови №393, останній мав вислугу лише 22 роки 08 місяців 07 днів замість необхідних 25 календарних років і більше, а пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для призначення такої, у відповідача були відсутні підстави для призначення позивачу пенсії відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції про необгрунтованість та безпідставність вимог позивача про зобов`язання ГУПФ прийняти рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з одночасним визнанням та скасуванням рішення відповідача, оформленого розпорядженням від 01.03.2024 №548/1600-0203-11 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років позивача на підставі подання ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.02.2023 №Уч-59185;

З тих же підстав колегія суддів вважає помилковим посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18, оскільки останні сформовані на підставі іншого правового регулювання, а саме з урахуванням положень попередньої редакції Постанови КМУ № 393, яка була чинна до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року.

При розгляді цієї справи судом апеляційної інстанції взято до уваги висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року по справі № 755/10947/17, відповідно до якого суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, якою у даному випадку є позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі 120/7300/22.

Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.05.2024 по справі №440/4078/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич