Справа № 953/6353/24
Суддя: Вітюк Р. В.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/6353/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року

Київський районний суд м. Харкова в складі

головуючого судді Вітюка Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Соломонової К.О.,

представника позивача Лиски П.О.,

розглянув у м. Харків адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, рядового поліції Олійника Юрія Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) в особі адвоката Лиски Павла Олександровича (далі ОСОБА_2 ) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить постанову про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП серії ГВА №128013 від 04.07.2024, ухвалену відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати; провадження у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП закрити.

Позов мотивований таким:

- 04.07.2024 відносно ОСОБА_1 було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності останньої за ст. 183 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850 грн, однак зі змістом вказаної постанови позивачка не згодна, оскільки нею не було допущено дій, які б могли бути кваліфіковані за ст. 183 КУпАП;

- оскаржувана постанова від 04.07.2024 не відповідає положенням Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 №1376, ст. 7, 247, 251 252, 255, 258, 268, 278, 279, 280, 283, 285 КУпАП, не співвідноситься з висновками Верховного Суду України, що є підставою для скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення;

- 04.07.2024 позивачці дійсно була потрібна допомога правоохоронних органів, оскільки допущенні відносно неї дії, що кваліфікуються як домашнє насилля, мають систематичний та триваючий характер. Позивачкою всі відомості зазначалися абсолютно чесно та правдиво, маючи потребу у допомозі протистоянню домашньому насиллю, тим самим спростовуючи правомірність притягнення позивачки до відповідальності за ст. 183 КУпАП;

- зміст оскаржуваної постанови не містить жодного посилання на докази, якими обґрунтовується рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Також у постанові відсутні будь-які записи про дослідження поліцейським доказів по справі. При цьому, у разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (що визначені ст. 251 КУпАП), які у відповідності до ст. 252 КУпАП повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові;

- позивачу не надано можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП: надати пояснення/докази; заявити клопотання; скористатися правовою допомогою.

Крім цього, 26.07.2024 представник позивачки подав відповідь на відзив, в якому вказав, що станом на дату виклику поліції існували вже численні спори, що були спровоковані ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 ), зокрема, складений протокол про вчинення домашнього насильства, складений терміновий заборонний припис, ініційовані спори останнім щодо встановлення фактів, накладення арешту на майно, викрадення документів та їх, начебто, знайдено. Усі останні дії ОСОБА_3 створював умисно з метою створення штучних спорів, тому виклик поліції був небезпідставним. До відповіді на відзив долучені документи, які, на думку представника, підтверджують доводи сторони (а.с. 62 105).

Стислий виклад заперечень відповідача

26.07.2024 від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області Мостової Карини Олегівни через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила в задоволені позовних вимог відмовити (а.с. 37 61).

Відзив на позовну заяву мотивовано таким:

- 04.07.2024 до Відділення поліції № 1 Богодухівського РУП ГУНП в Харківській області від ОСОБА_1 надійшла заява, як була зареєстрована, як домашнє насилля;

- по прибуттю на місце на місце події було встановлено, що факт вчинення ОСОБА_3 домашнього насилля не підтвердився;

- відсутність обставин вчинення домашнього насилля відносно ОСОБА_1 підтверджується поясненнями останньої, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ) (син вказаних осіб), згідно з якими ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з батьком ОСОБА_3 та матір`ю ОСОБА_1 . Так, 04.07.2024 року близько 13:00 год. ОСОБА_4 повернувся з батьком ОСОБА_3 з м. Валки додому, зайшов до будинку, а згодом зайшов і батько, після чого матір ОСОБА_1 почала виганяти обох з хати, у зв`язку з чим між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відбувся конфлікт, у ході якого ні батько ОСОБА_3 ні матір ОСОБА_1 нецензурною лайкою не висловлювались та не ображали один одного. Батько ОСОБА_3 намагався заспокоїти ОСОБА_1 , натомість остання кричала. У присутності ОСОБА_4 ні ОСОБА_3 ні ОСОБА_1 один одного не били, не ображали та нецензурною лайкою не висловлювались. На підтвердження вказаних обставин надано письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- з огляду на не встановлення обставин домашнього насилля, дії ОСОБА_1 кваліфіковано, як завідомо неправдивий виклик поліції та прийнято рішення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень, передбаченого ст. 183 КУпАП;

- за фактом звернення ОСОБА_1 т.в.о. начальника відділення поліції № 1 Богодухівського РВП в Харківській області затверджена довідка про результати розгляду повідомлення оператора лінії «102» ЄО № 2071 від 04.07.2024, в які повідомлено, що факт домашнього насильства по прибуттю поліцейського не підтвердився, у зв`язку з чим було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення. А тому повідомлення ОСОБА_1 до відділку поліції визнано таким, що розглянуто;

- доказів обґрунтованості виклику поліцейських ОСОБА_1 та представник позивачки ОСОБА_2 не надали;

- поліцейський діяв правомірно в межах діючого законодавства та у порядку, передбаченому ст. 33, 284 та з урахуванням ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 2, ст. 9, 245, 251, 280, 283 КУпАП, а тому підстав для скасування постанови про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не вбачається.

Процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2024 заяву передано для розгляду судді Вітюку Р.В.

Суд ухвалою від 19.07.2024 прийняв до розгляду та відкрив позовне провадження в адміністративній справі та призначив розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні.

23.07.2024 від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області Мостової Карини Олегівни через систему «Електронний суд» надійшла заява про продовження строку на подання відзиву.

Ухвалою суду від 23.07.2024 заяву представника відповідача задоволено. Продовжено відповідачу процесуальний строк для подачі відзиву на позов до 26 липня 2024 року включно.

Представник позивача адвокат Лиска П.О. у судовому засіданні підтримав позицію викладену у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві на позовну заяву просив розгляду справи проводити без участі представника.

Третя особа інспектор СРПП ВП № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, рядовий поліції ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. 26.07.2024 від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі її представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення усі учасників справи, що підтверджується безпосередньо відзивом на позов та заявами про розгляд справи без участі представників, строки розгляду справи і те, що представник відповідача та третьої особи просили проводити розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе задовольнити подані заяви та розглянути справу за відсутності представника відповідача та третьої особи.

Фактичні обставини, встановлені судом

Згідно з рапортом від 04.07.2024 №2017, 04.07.2024 о 13:04 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 04.07.2024 о 13:03 за адресою: АДРЕСА_1 , поганий зв`язок. Заявниця повідомила, що чоловік б`є, притискає до стіни та погрожує, словесно ображає. Заявниця плаче, важко говорить. Під час розмови почав спілкуватись чоловік. Всі питання згідно алгоритму задати не вдалось. 103 не потрібна. Дані заявниці (потерпілої) взято з попередньої картки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До цього була зареєстрована одна картка по домашньому насильству (а.с. 57).

Після приїзду на місце було відібрано пояснення від учасників події, зокрема, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та їхнього сина ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 пояснила, що о 12-30 год у неї сталася сварка з колишнім чоловіком ОСОБА_3 , у зв`язку тим, що останній забрав дитину і не пояснив куди. Батька та сина не було понад дві години. ОСОБА_1 сказала ОСОБА_3 , що якщо він бере сина, то нехай бере постійно. Після того як вони повернулися чоловік почав забороняти заходити до кімнати та брати речі сина. У свою чергу вона попросила його покинути приміщення щоб вона могла до прибирати в кімнаті сина. Підтвердженням сварки є аудіозапис. У поясненнях зазначено, що заявниця від подачі заяви відмовилася (а.с.58).

Згідно з пояснень ОСОБА_3 від 04.07.2024 останній 04.07.2024 близько 13:00 повернувся разом з сином додому. Син зайшов до будинку, ОСОБА_3 залишився на вулиці щоб забрати деякі речі з автомобіля. Коли він зайшов до будинку, колишня дружина намагалася вигнати його та сина з будинку. Після чого між ними виник конфлікт в ході якого колишня дружина викинула з холодильника продукти, які він купив. ОСОБА_3 намагався заспокоїти ОСОБА_1 при цьому її не бив та не ображав (а.с. 59).

Відповідно до пояснень ОСОБА_4 від 04.07.2024 він разом з батьком повернувся з м. Валки. Коли він зайшов до будинку, а згодом зайшов і батько, то матір почала виганяти його та батька з будинку, у зв`язку з чим між батьком та матір`ю відбувся конфлікт, у ході якого ні матір, ні батько нецензурною лайкою не висловлювались та не ображали один одного. Коли він зайшов до кухні, то побачив, що біля холодильника стоять продукти харчування, які до цього знаходилися у холодильнику. Батько намагався заспокоїти матір, а матір кричала. В його присутності батьки один одного не били (а.с. 60).

Після відібрання пояснень інспектор СРПП ВП №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, рядовий поліції ОСОБА_5 ухвалив постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ГВА № 128013 від 04.07.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн (а.с. 53).

Відповідно до вказаної постанови 04.07.2024 о 13:04 год. АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме: зателефонувала на спеціальну лінію «102» та повідомила про те, що ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство, але цього факту насправді не було.

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2024 СРПП ВП № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, старшим лейтенантом ОСОБА_7 винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №133074 відносно ОСОБА_3 . Відповідно до вказаного припису останньому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_6 . Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб з 20:40 год 28.04.2024 і до 20:40 год 08.05.2024 (а.с. 64).

Представник позивачки також повідомив у судовому засіданні, що 28.04.2024 відносно ОСОБА_8 , було складено протокол про адміністративне правопорушення № 093379, в якому вказано, що ОСОБА_3 , не впускав колишню дружину ОСОБА_1 до спільного будинку, оскільки замінив замки на вхідній хвіртці та вхідних дверях, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. Однак, як зазначив представник 02.07.2024 постановою Валківського районного суду Харківської області провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (а.с. 65-69), на підтвердження чого надав копію відповідної постанови та вказав, що вона оскаржується в апеляційному порядку.

Крім того, представник позивачки у судовому засіданні пояснив, що доказами домашнього насилля є пояснення, які викладені в позовній заяві. Жодних інших доказів домашнього насилля, які, як вказує позивачка, мали місце 04.07.2024, не має (аудіо або відеофіксації, пояснень очевидців, тощо).

Також встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є спори щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна (а.с. 78 100).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Нормою частини першої статті172-2 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, -

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Отже, законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке діяння, що вчиняється в сім`ї чи в межах місця проживання, а ті акти, що не спричинило тілесних ушкоджень, зокрема, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право.

Домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

При цьому суд зазначає, що важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Натомість сваркою є гостра суперечка, що супроводжується взаємними докорами, образами, період взаємної ворожнечі, що виникає внаслідок такої суперечки; порушення дружніх взаємин.

Конфліктом виникає внаслідок розбіжностей, непогодженості або суперечностей між членами сім`ї (співмешканців) щодо певних питань або проблем.

Суд також враховує, що наслідком конфлікту або сварки може бути домашнє насильство, яке може мати фізичний, психологічний, економічний характер (застосуванням до потерпілого сили, образи, переслідування або в матеріальних обмеженнях).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивачка після приїзду працівників поліції не навела жодного акту домашнього насильства, яке було вчинено по відношенню до неї (застосування фізичної сили, погроза застосування такої, образи, тощо), що підтверджується її письмовими поясненнями та виключає наявність складу такого адміністративного правопорушення, як домашнє насильство, передбачене нормою частини першої статті 172-2 КУпАП.

Крім того, позивачка не підтвердила зазначені нею обставини під час виклику працівників патрульної поліції, зокрема щодо її побиття, притискання до стінки, що підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Так, ОСОБА_4 вказав що ні матір, ні батько нецензурною лайкою не висловлювались та не ображали один одного, батько намагався заспокоїти матір, а матір кричала. В його присутності батьки один одного не били.

У письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зазначили, що між ними виникла саме сварка/конфлікт пов`язаний з вихованням дитини ( ОСОБА_1 зазначила, щоб ОСОБА_3 забирав дитину постійно). Окрім цього, в своїх поясненнях ОСОБА_1 відмовилася від написання будь-яких заяв.

Надаючи оцінку поясненням ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 суд вважає, що конфлікт, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за своїм змістом носить характер саме побутової сварки, про що зокрема вказує і суб`єктивне ставлення (сприйняття) ОСОБА_1 до події (яку вона сама оцінила як сварку). Пояснення заявниці не містять формулювання того, що вона сприймала дії ОСОБА_3 як домашнє насильство відносно неї, а тому суд відсутні належні та достатні докази того, що зміст подій, яка відбувалась 04.07.2024 має ознаки домашнього насильства. Однак встановлені обставини вказують, що має місце побутова сварка.

Матеріали справи також не містять доказів, що вказують на вчинення 04.07.2024 ОСОБА_3 дій, які б порушували права, інтереси ОСОБА_1 або створювали загрозу її здоров`ю, життю або майну, які б були обґрунтованою правдивою підставою для виклику екстрених служб, а саме поліції.

При цьому суд вважає безпідставними посилання представника позивачки, що доказами вчинення домашнього насильства є пояснення, викладені позивачкою в позові з огляду на те, що позов це матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі, а не доказ в розумінні частини першої статті 72 КАС України, який відповідає положенням статей 73 76 КАС України.

Наявність термінового заборонного припису стосовно ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 , строк якого сплив, не може бути призюмувати вчинення в подальшому домашнього насильства, оскільки таке розуміння заборонного припису означатиме беззастережне визнання особи винною у вчиненні домашнього насильства тільки за зверненням особи.

Також наявність спорів про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна вказуються на наявність між особами цивільно правових відносин (сімейних спорів) і не є підтвердженням того, що ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_1 чинить домашнє насильство, яке має систематичний та триваючий характер.

Відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до статті 183 КУпАП за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань, передбачена відповідальність у виді штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Предметом оскарження у цій справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене статтею 183 КУпАП, а саме завідомо неправдивий виклик поліції.

Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ознака винності діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у статті 9 КУпАП.

Відповідно до статті 250 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 279-8 цього Кодексу.

У позові заявниця вказує, що 04.07.2024 відносно неї допущено дії, які кваліфікуються як домашнє насильство, що мають систематичний та триваючий характер.

Також з оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 зателефонувала на спеціальну лінію «102» та повідомила про те, що ОСОБА_3 чинить домашнє насильство, що не заперечується заявницею.

Водночас, як встановлено вище, докази того, що відносно ОСОБА_1 було вчинено домашнє насильство, відсутні, що підтверджується поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в яких сама заявниця зазначила про сприйняття подій, як сварки, а тому здійснення виклику патрульної поліції без фактів вчинення домашнього насильства вказує на завідомо неправдивий виклик поліції, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 183 КУпАП.

Аргументи позивачки щодо її невинуватість, суд розцінює, як необґрунтовані, оскільки доводи у позовній заяві щодо вчинення домашнього насильства фактично спрямовані на уникнення особою відповідальності за вчинене нею ж правопорушення та не підтверджуються жодними належними доказами.

Суд встановив, що відповідач у повному обсязі дослідив обставини справи у їх сукупності і правильно встановив факт відсутності домашнього насильства і склад правопорушення, передбачений частиною першою статті 183 КУпАП та оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це передбачено статтею 252 КУпАП, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Щодо посилання позивачки на порушення відповідачем при складанні оскаржуваної постанови положень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС від 26.11.2015 №1376, ст. 255, 258, 278 279, 283, 285 КУпАП, то суд вважає такі посилання необґрунтованими, оскільки заявниця не конкретизувала, яке саме положення зазначеної Інструкції порушено, а посилання на наведений перелік норм КУпАП, без чіткого мотивування в чому саме полягає їх порушення, не дає суду можливості встановити, яке порушення допущено працівником поліції.

Доводи позивачки щодо не співвідношення з висновками Верховного Суду України суд не приймає до уваги, оскільки заявницею не наведено жодного такого висновку, а тому абстрактне посилання на висновки суду касаційної інстанції не може підтверджувати факт не врахування такого. До того ж, в силу частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судами враховуються висновки щодо застосування норм права, викладені саме у постановах Верховного Суду при застосуванні таких норм права, однак заявницею не наведено жодного такого висновку.

Щодо посилання позивачки на порушення ст. 251, 252 КУпАП, а саме: зміст оскаржуваної постанови не містить жодного посилання на докази, якими обґрунтовується рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, а також відсутні будь-які записи про дослідження поліцейським доказів у справі, суд зазначає таке.

Відповідно до частиною першою статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частиною другою статті 283 КУпАП постанова повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З аналізу вказаних положень вбачається, що нормами КУпАП не передбачено обов`язковість посилання на докази та наявність записів про дослідження останніх у постанові про адміністративне правопорушення. До того ж, як було зазначено вище у безпосередніх учасників події були відібранні пояснення, копії яких долучено до матеріалів справи, які згідно з частиною першою статті 251 КУпАП є доказами, у зв`язку з чим, суд вважає, що оскаржувана постанова за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, містить усі обов`язкові елементи, визначені ч. 2 ст. 283 КУпАП.

Щодо посилання позивачки стосовно порушення її права надати пояснення/докази, заявити клопотання, скористатися правовою допомогою, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 279-8 цього Кодексу.

У матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_1 , які вона надала 04.07.2024 інспектору СРПП ВП №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області рядовому поліції Юрію Олійнику з приводу подій, які відбувалися 04.07.2024, в якому, зокрема, зазначено, що вона не бажає подавати заяву, що підтверджує факт реалізації нею прав, передбачених статтею 268 КУпАП.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

При цьому суд вважає, що представник позивачки помилково тлумачить наведені норми, оскільки обов`язок доведення, покладений частиною другою статті 77 КАС України на суб`єкта владних повноважень, оскільки обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення не може ототожнюватись з безпідставністю ухваленого рішення. Суб`єкт владних повноважень надав суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (пояснення, рапорт, довідки). А тому доводи представника позивачки щодо необхідності стандарту доведення не може полягати у встановлені заздалегідь недосяжного (неможливим) стандарту доведення.

Враховуючи вищевикладене, на підставі системного аналізу законодавчих положень, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення при винесенні оскаржуваної постанови вимог КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а також складена постанова про адміністративне правопорушення є законною та обґрунтованою. Доказів упередженості відповідача щодо позивачки перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано.

Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).

Висновки за результатами розгляду заяви

Проаналізувавши зібрані докази та норми чинного законодавства, дійшов висновку, що вина позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, повністю доведена. Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачкою правопорушення, суду не надано, а формальна незгода з постановою, обставини, з яких позивач просить скасувати постанову, є способом його захисту й наведені останнім з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що відповідачем у відповідності із положеннями ст. 77 КАС України доведено правомірність прийнятого рішення, постанова у справі про адміністративне правопорушення, винесена уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, справу вирішено на підставі повного і всебічного з`ясування обставин, а тому дана постанова скасуванню не підлягає.

Судовий збір

З урахуванням ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають розподілу і залишаються за позивачем.

При цьому, суд зазначає, що ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, як визначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 рік складає 3028,00 грн. Відтак, за подання позовної заяви позивачка повинна була сплатити судовий збір у сумі 605,60 гривень.

Так, з наданої позивачкою до позовної заяви платіжної інструкції № 227 від 15.07.2024 вбачається, що остання сплатила судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Суд роз`яснює, що згідно з п.1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст. 2, 5, 77, 243 - 246, 250, 255, 286, 292 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, рядового поліції Олійника Юрія Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 05.08.2024.

Суддя Вітюк Р.В.