Справа № 580/6882/24
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року справа № 580/6882/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нескасування накладеного в межах виконавчого провадження №66832210 арешту рахунків позивача та інших заходів виконання рішення;

зобов`язати відповідача скасувати накладені в межах виконавчого провадження №66832210 арешт рахунків позивача та інші заходи виконання рішення.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що на підставі постанови у справі про адміністративне правопорушення, відкрито виконавче провадження №66832210 та накладено арешт на майно позивача. У подальшому, постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу, що відповідно до ч.3 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для зняття арешту з майна. Однак, державним виконавцем безпідставно не знято арешт з майна позивача.

Ухвалою від 16.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

23.07.2024 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у її задоволенні. Зазначив, що на виконанні в Придніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 66832210 з виконання постанови №ЕАО 4546519 виданої 27.07.2021 Управлінням патрульної поліції в Черкаській області. 16.09.2021 державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 146,30 грн.

На адресу відділу ДВС надійшов лист Управління патрульної поліції в Черкаській області про повернення без виконання постанови №НАО 4546519 від 27.07,2021 відносно ОСОБА_1 в зв`язку із оскарженням постанови в судовому порядку.

22.11.2021 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану па підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнсння виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Тобто, Законом України «Про виконавче провадження» чітко передбачено підстави скасування заходів примусового виконання і найпершим фактором для цього є сплата витрат виконавчого провадження. Отже, Законом України «Про виконавче провадження» не наділено державного виконавця правом щодо припинення будь-яких заходів примусового виконання, в даному випадку зняття арешту з коштів (майна) боржника без сплати витрат виконавчого провадження.

Дослідивши письмові докази та надавши їм правову оцінку, суд встановив таке.

На виконанні в органах примусового виконання рішень перебувало виконавче провадження №66832210, відкрите постановою державного виконавця відкрите 16.09.2021 постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шаповалом О.А. з виконання постанови №ЕАО 4546519 виданої 27.07.2021 Управлінням патрульної поліції в Черкаській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 850,00 грн.

Одночасно в межах вказаного виконавчого провадження, постановою державного виконавця від 16.09.2021 накладено арешт на кошти на рахунках боржника (позивача у справі).

Листом від 15.11.2021 Управління патрульної поліції в Черкаській області просило повернути без виконання постанову №НАО 4546519 від 27.07.2021 відносно ОСОБА_1 в зв`язку із оскарженням постанови в судовому порядку.

22.11.2021 в межах виконавчого провадження №66832210 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану па підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

У подальшому, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2023 у справі №711/6339/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2023, скасовано постанову Управління патрульної поліції в Черкаській області №НАО 4546519 від 27.07.2021 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

26.04.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про скасування накладеного в межах виконавчого провадження №66832210 арешту на рахунках позивача.

Листом від 14.05.2024 державний виконавець повідомив про відсутність підстав для зняття арешту з рахунків позивача до часу сплати витрат виконавчого провадження.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VІІІ).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.5 Закону №1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст.18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII передбачено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктами 6, 7 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт майно, кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частин 1-4 ст.48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України Про електроенергетику, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України Про теплопостачання, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України Про теплопостачання, статті 18-1 Закону України Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки, на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Приписами частин 1, 2 ст.56 Закону №1404-VIII визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

З аналізу наведених норм суд дійшов висновку, що під час примусового виконання рішення майнового характеру виконавець накладає арешт на майно боржника у виконавчому провадженні.

Як установлено судом, постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шаповалом О.А. від 16.09.2021 відкрите виконавче провадження №66832210 з виконання постанови Управління патрульної поліції в Черкаській області від 27.07.2021 №ЕАО 4546519 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 850,00 грн.

Одночасно в межах вказаного виконавчого провадження, постановою державного виконавця від 16.09.2021 накладено арешт на кошти на рахунках боржника (позивача у справі).

Листом від 15.11.2021 Управління патрульної поліції в Черкаській області просило повернути без виконання постанову №НАО 4546519 від 27.07.2021 відносно ОСОБА_1 в зв`язку із оскарженням постанови в судовому порядку.

22.11.2021 в межах виконавчого провадження №66832210 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану па підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Ч.3 ст.37 Закону №1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Також, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Отже, у разі повернення виконавчого документа відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника.

Разом з тим, у спірному випадку таких дій державним виконавцем здійснено не було.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.40 Закону №1404-VIII у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що підставою зняття арешту з майна боржника є зокрема встановлення того, що виконавчий документ не підлягає виконанню.

Як установлено судом, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2023 у справі №711/6339/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2023, скасовано постанову Управління патрульної поліції в Черкаській області №НАО 4546519 від 27.07.2021 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Оскільки постанова Управління патрульної поліції в Черкаській області №НАО 4546519 від 27.07.2021, яка була підставою відкриття виконавчого провадження №66832210 скасована у судовому порядку, вона не підлягає виконанню.

Отже, на підставі ч.4 ст.40 Закону №1404-VIII, накладений у межах виконавчого провадження №66832210 арешт коштів підлягає зняттю.

Крім того, з даних АСВП суд встановив відсутність відкритих виконавчих проваджень стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (позивача у справі).

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для зняття арешту рахунків позивача та скасування інших заходів виконання рішення в межах виконавчого провадження №66832210.

Суд зазначає, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19), від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09, провадження № 61-12406св21 (ЄДРСРУ № 108296856), від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21, ЄДРСРУ № 108653799).

Посилання відповідача про наявність несплачених витрат виконавчого провадження, як на підставу відмови у знятті арешту, суд вважає необґрунтованим.

Так, відповідно до вимог п.2 Розділу 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

За аналізу наведених норм вбачається, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу та наявності залишку несплачених витрат виконавчого провадження виконавець зобов`язаний винести відповідну постанову про стягнення таких витрат виконавчого провадження та відкрити на підставі неї нове виконавче провадження, яке виконується у загальному порядку.

Однак, як установлено судом, таких дій державним виконавцем у спірних правовідносинах не здійснено.

Тому, на переконання суду, відсутні підстави для продовження арешту коштів та майна позивача у межах виконавчого провадження №66832210.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо винесення окремої ухвали, суд зазначає таке.

Згідно з ч.1 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд відповідно до ч.2 вказаної статті може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Отже, постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, згідно з ч.9 ст.249 КАС України надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Наявності підстав для винесення окремої ухвали суд під час розгляду справи не встановив. Тому відповідне клопотання не підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

До позовної заяви позивач додав клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Договором про надання професійної правничої допомоги від 03.06.2022 б/н підтверджується залучення позивачем для вирішення спору судом професійної правничої допомоги адвоката Ковтуна А.В.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.132 КАС України такі витрати належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч.6-7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з абз.1 ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Квитанцією від 11.07.2024 підтверджується сплата позивачем адвокату Ковтуну А.В. коштів в сумі 15000,00грн.

Вищевказаний договір про надання правничої допомоги стосується надання позивачу юридичних послуг у т.ч. у суді.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 11.07.2024 позивачу надані юридичні послуги на суму 15000,00 грн.

Суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд враховує, що справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Процесуальні документи у справі є однотипними, а правова позиція у подібній категорії справ висловлена Верховним Судом.

Тому суд вважає належним чином обґрунтованою суму 1000,00 грн. компенсації витрат на правничу допомогу у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відсутні підстави для його повернення.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо скасування накладеного в межах виконавчого провадження №66832210 арешту рахунків ОСОБА_1 та скасування інших заходів виконання рішення.

Зобов`язати Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (18601, м. Черкаси, пр-т Хіміків, буд.50, ) зняти арешт коштів на рахунках ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах виконавчого провадження №66832210 та скасувати інші заходи виконання рішення.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (18601, м. Черкаси, пр-т Хіміків, буд.50, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ