Справа № 240/4281/24
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Житомир справа № 240/4281/24

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання неправомірними та скасування рішення і податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі Підприємець, ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області (далі Управління, ГУ ДПС, відповідач), в якому просить визнати неправомірними та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій № від 14.08.2023 та податкові повідомлення-рішення № 005171/06-30-211-06, № 005170/06-30-04-06 від 26.09.2022.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Підприємець посилається на те, що не був обізнаний про проведення перевірки, а відтак не мав можливості подати документи або пояснення в підтвердження правомірності своїх дій; в акті перевірки його місцезнаходженням вказано адресу, до якої він жодного відношення не має, а сам акт перевірки, як і повідомлення про необхідність подання документів й спірні податкові повідомлення-рішення та рішення надсилались за помилковою адресою, оскільки по АДРЕСА_1 змінилась нумерація будинків, у тому числі й будинку, в якому зареєстроване місце проживання позивача. Про такі зміни він податковий орган не повідомляв, адже його реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності було припинено ще 13.03.2020. З приводу ж зафіксованих в акті перевірки порушень, які стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень і рішення, ФОП ОСОБА_1 зазначає, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування сплачувався ним своєчасно (за виключенням двох днів), заниження декларованого обсягу доходу за 2017 І квартал 2020 року, що є базою оподаткування єдиним податком та призвело до заниження останнього, також не допускалось.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ГУ ДПС, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків акту перевірки та, як наслідок, спірних податкових повідомлень-рішень і рішення, просить у задоволенні позову відмовити.

Разом з тим, Підприємець у відповіді на відзив навів додаткові мотиви, які, на його думку, підтверджують протиправність спірних індивідуальних актів.

Водночас, позивач зауважував й на тому, що грошове зобов`язання та штрафні санкції були йому нараховані поза межами передбачених законодавством строків.

В засіданнях суду представники позивача та відповідача надали свої пояснення стосовно доводів та вимог позовної заяви, аналогічні тим, що викладені ними у позовній заяві, відзиві на неї та відповіді на відзив.

Згідно з частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі її фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Так, судом встановлено, що у період з 05.06.2006 по 13.03.2020 ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, що здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності із застосуванням ставки податку, передбаченої для платників єдиного податку ІІІ групи.

Посадовою особою ГУ ДПС у період з 18.07.2022 по 22.07.2022 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017 по 13.03.2020, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за періоди з 01.01.2011 по 13.03.2020, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 13.03.2020, за результатами якої складено акт № 4113/06-30-07-11/ від 29.07.2022.

Як зазначено в акті перевірки, під час її проведення виявлено наступні порушення:

- пункту 293.1, підпункту 2 пункту 293.3 статті 293, підпункту 296.1.2 пункту 296.1 статті 296 Податкового кодексу України (далі ПК України), оскільки Підприємцем у перевіряємому періоді не застосовано ставку єдиного податку в розмірі 5% до доходу, виплаченого контрагентами за надані транспортні послуги, на загальну суму 1 195 048,74 грн., в тому числі: за 2017 рік 826 203,74 грн., за 2018 рік 34 395,00 грн., за 2019 рік 85 137,00 грн., у зв`язку із чим йому донараховано єдиний податок в сумі 59 752,42 грн. (за 2017 рік 41 310,20 грн., за 2018 рік 1 719,75 грн., за 2019 рік 12 465,65 грн., за І квартал 2020 року 4 256,85 грн.);

- пункту 1 частини 2 статті 6, частини 8 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464), внаслідок несвоєчасного перерахування єдиного соціального внеску у терміни, визначені законодавством, всього у сумі 9 101,90 грн., у тому числі: за 2014 рік в сумі 422,65 грн. (термін сплати 20.01.2014, фактично сплачено 22.01.2014, прострочення 2 дні); за 2015 рік в сумі 900,80 грн. (422,65 грн. термін сплати 20.04.2015, фактично сплачено 29.04.2015, прострочення 9 днів; 478,15 грн. термін сплати - 19.10.2015, фактично сплачено - 21.10.2015, прострочення 2 дні); за 2016 рік в сумі 478,17 грн. (термін сплати 19.01.2016, фактично сплачено 15.02.2016, прострочення 27 днів); за 2017 рік в сумі 1 408,00 грн. (704,00 грн. термін сплати 19.04.2017, фактично сплачено 27.04.2017, прострочення 8 днів; 704,00 грн. термін сплати 19.10.2017, фактично сплачено 30.10.2017, прострочення 11 днів); за 2018 рік в сумі 819,06 грн. (термін сплати 19.07.2018, фактично сплачено 25.07.2018, прострочення 6 днів); за 2019 рік в сумі 3 573,20 грн. (819,06 грн. термін сплати 21.01.2019, фактично сплачено 23.01.2019, прострочення 2 дні; 918,06 грн. термін сплати 19.04.2019, фактично сплачено 24.05.2019, прострочення 35 днів; 1 836,12 грн. термін сплати 21.10.2019, фактично сплачено 31.10.2019, прострочення 10 днів); за 2020 рік в сумі 1 500,12 грн. (термін сплати 20.01.2020, фактично сплачено 12.03.2020, прострочення 40 днів).

- підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пунктів 44.3, 44.5, 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85, підпункту 296.1.1 пункту 296.1 статті 296 ПК України з огляду на неподання Підприємцем для проведення документальної перевірки Книги обліку доходів платників єдиного податку І та ІІ груп та платників єдиного податку ІІІ групи, які не є платниками податку на додану вартість, первинних та інших документів, які використовувались в податковому обліку, і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, в тому числі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

На підставі висновків акту перевірки Управлінням 26.09.2022 прийнято податкові повідомлення-рішення № 005171/06-30-211-06 про збільшення Підприємцю суми грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб на 65 727,70 грн. (з яких: 59 752,45 грн. за податковим зобов`язанням і 5 975,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) та № 005170/06-30-04-06 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 020,00 грн.

Крім того, 14.08.2023 ГУ ДПС прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, згідно з яким ФОП ОСОБА_1 за період з 21.01.2014 до 22.01.2014 нараховано штраф в розмірі 42,27 грн. та за період з 20.04.2015 до 28.02.2020 штраф в розмірі 1 735,84 грн., а також нараховано пеню у розмірі 138,67 грн.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 26.09.2022 № 005171/06-30-211-06, № 005170/06-30-04-06 і рішенням від 14.08.2023 № , Підприємець звернувся до суду з позовом у цій справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в розмірах і порядку, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їхні права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їхніх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В той же час, питання спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності унормовано главою 1 розділу XIV ("Спеціальні податкові режими") ПК України.

Так, пунктом 291.2 статті 291 ПК України передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (пункт 291.3 статті 291 ПК України).

Як вже вказувалось в цьому рішенні, у період з 05.06.2006 по 13.03.2020 ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, що здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування, та був платником єдиного податку ІІІ групи. Код основного виду економічної діяльності позивача за КВЕД 52.29: "Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту".

Разом з тим, свій висновок в акті перевірки про заниження Підприємцем у перевіряємому періоді обсягу доходу, що є базою оподаткування єдиним податком, податковий орган ґрунтував на тому, що ним не включено до податкових декларацій платника єдиного податку за 2017 2020 роки в повному обсязі нарахований та виплачений йому дохід від контрагентів за надані транспортні послуги.

При цьому, інформацію про суми та джерела такого одержаного Підприємцем доходу Управлінням взято з баз даних та податкової звітності контрагентів без жодного їх підтвердження наявними в матеріалах справи доказами, проведення звірок/перевірок тощо.

Що ж до наданих податковим органом документів по взаємовідносинам ФОП ОСОБА_1 з ТОВ «ЕКОКАП», то вони містять лише першу сторінку договору-доручення про транспортно-експедиційне обслуговування від 11.06.2019 й неналежної якості копії розрахункових документів, а відтак не дають можливості встановити важливі для правильного вирішення даного спору обставини.

Натомість позивачем до матеріалів справи було надано копії договорів про надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування та перевезення вантажів автомобільним транспортом, укладених ним, зокрема, з Фірмою «FinLink» S.L. (від 02.01.2019), з ФОП ОСОБА_2 (від 01.05.2017), з ФОП ОСОБА_3 (від 01.06.2016).

В пунктах 4.2 вказаних договорів сторони узгодили, що у випадку залучення до виконання умов договорів третіх осіб, суми, які надходять на рахунок ФОП ОСОБА_1 , є транзитними для подальшого розрахунку з виконавцями. Вартістю експедиторських послуг є різниця між отриманою експедитором сумою та вартістю послуг перевізника та інших осіб, що беруть участь в забезпеченні транспортного перевезення.

Порядок визначення доходів та їх склад для платників єдиного податку першої - третьої груп визначено в статті 292 ПК України, за змістом підпункту 1 пункту 292.1 якої доходом платника єдиного податку є: для фізичної особи-підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, доходи у вигляді бюджетних грантів, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності;

Згідно з пунктом 292.4 статті 292 ПК України у разі надання послуг, виконання робіт за договорами доручення, комісії, транспортного експедирування або за агентськими договорами доходом є сума отриманої винагороди повіреного (агента).

При цьому, в частинах 1 та 4 статті 929 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) закріплено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату (стаття 931 ЦК України).

Підпунктом 6.2 пункту 6 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153, передбачено, що не визнаються доходами такі надходження від інших осіб - сума надходжень за договором комісії, агентським та іншим аналогічним договором на користь комітента, принципала тощо.

З аналізу наведених норм, умов договорів та самої суті поняття транспортно-експедиційних послуг, можна зробити висновок, що обсяг доходу підприємця, що є платником єдиного податку і здійснює свою діяльність як експедитор, що організовує за дорученням і за рахунок контрагента-замовника перевезення товарів, складається лише із сум його посередницької винагороди.

Відтак, висновок податкового органу про те, що всі отримані Підприємцем від його контрагентів-замовників суми коштів для організації перевезення товарів є доходом позивача в розумінні підпункту 1 пункту 292.1 статті 292 ПК України та повинні були бути включені до декларацій останнього, є помилковим.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Управлінням безпідставно збільшено ФОП ОСОБА_1 грошове зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб на 65 727,70 грн., з яких: 59 752,45 грн. за основним зобов`язанням і 5 975,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, на підставі податкового повідомлення-рішення від 26.09.2022 № 005171/06-30-211-06, у зв`язку із чим позовні вимоги про визнання його протиправним і скасування підлягають задоволенню.

Щодо рішення ГУ ДПС № від 14.08.2023 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, то слід вказати таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, регулює Закон № 2464.

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464 визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

При цьому, в пункті 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464 закріплено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону № 2464 для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5--1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (частина 8 статті 9 Закону № 2464).

Як передбачено пунктами 1 та 2 частини 10 статті 9 Закону № 2464, днем сплати єдиного внеску вважається:

- у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок податкового органу;

- у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина 11 статті 9 Закону № 2464).

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону № 2464).

З огляду на визначення, наведене в пункті 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частин 1, 3, 10, пункту 2 частини 11, частини 16 статті 25 Закону № 2464 рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Як вбачається з доданого до рішення № від 14.08.2023 розрахунку штрафних санкцій та пені, останні застосовано за період з 22.01.2014 по 12.03.2020 (дата внесення запису про припинення провадження ОСОБА_1 підприємницької діяльності) та нараховано наступним чином:

- дата документа 20.01.2014, дата операції 22.01.2014, кількість днів прострочення 2, сума недоїмки 422,70 грн.;

- дата документа 20.04.2015, дата операції 29.04.2015, кількість днів прострочення 9, сума недоїмки 422,65 грн.;

- дата документа 19.10.2015, дата операції 21.10.2015, кількість днів прострочення 2, сума недоїмки 478,15 грн.;

- дата документа 19.01.2016, дата операції 15.02.2016, кількість днів прострочення 27, сума недоїмки 478,15 грн.;

- дата документа 19.04.2017, дата операції 27.04.2017, кількість днів прострочення 8, сума недоїмки 704,00 грн.;

- дата документа 19.10.2017, дата операції 30.10.2017, кількість днів прострочення 11 сума недоїмки 704,00 грн.;

- дата документа 19.07.2018, дата операції 25.07.2018, кількість днів прострочення 6, сума недоїмки 819,05 грн.;

- дата документа 21.01.2019, дата операції 23.01.2019, кількість днів прострочення 2, сума недоїмки 819,05 грн.;

- дата документа 19.04.2019, дата операції 24.05.2019, кількість днів прострочення 35, сума недоїмки 918,05 грн.;

- дата документа 21.10.2019, дата операції 31.10.2019, кількість днів прострочення 10, сума недоїмки 1 836,10 грн.;

- дата документа 20.01.2020, дата операції 12.03.2020, кількість днів прострочення 52, сума недоїмки 1 500,00 грн.

При цьому, позивачем не було надано до матеріалів справи жодних доказів на спростування наведеного розрахунку та в підтвердження тієї обставини, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування сплачувався ним своєчасно, платіжні документи банківською установою без виконання не повертались й в момент їх подання до банку на рахунку платника була достатня кількість коштів для проведення операції.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що пеня та штрафні санкції в загальній сумі 1 916,78 грн. згідно з рішенням ГУ ДПС № від 14.08.2023 були ФОП ОСОБА_1 нараховані правомірно й підстави для скасування цього рішення відсутні.

З приводу ж заявленого позивачем клопотання про застосування до спірного рішення № від 14.08.2023 спеціального річного строку позовної давності, встановленого статтею 258 ЦК України, суд вважає за необхідне вказати, що пунктом 3.3 статті 3 ПК України передбачено, що порядок адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, визначається виключно податковим законодавством, законодавством про збір та ведення обліку єдиного внеску.

За наведеного, до питання застосування строків при донарахуванні податковим органом єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та нарахуванні штрафу і пені за несвоєчасну сплату останнього підлягають застосуванню виключно положення податкового та пов`язаного з ним законодавства Закону № 2464, частиною 16 статті 25 якого визначено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Також, Управлінням 26.09.2022 прийнято податкове повідомлення-рішення № 005170/06-30-04-06 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 020,00 грн. відповідно до пункту 121.1 статті 121 ПК України у зв`язку із неподанням ним для проведення документальної перевірки Книги обліку доходів платників єдиного податку І та ІІ груп та платників єдиного податку ІІІ групи, які не є платниками податку на додану вартість, первинних та інших документів, які використовувались в податковому обліку, і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, в тому числі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

При цьому, в акті перевірки контролюючий орган зазначає, що Підприємцю направлялись запити про надання документів, необхідних для проведення перевірки, від 14.09.2021 за №15787/6/06-30-07-11 та від 17.06.2022 за №6412/6/06-30-07-11, які однак повернулись поштовим оператором у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (пункт 44.6 статті 44 ПК України).

За змістом пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

В силу положень пункту 121.1 статті 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

В той же час, відповідно до пунктів 42.1 та 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

В описовій частині акту перевірки фактичним місцезнаходженням Підприємця податковий орган вказував: АДРЕСА_2 .

Така ж адреса позивача відображена й на копіях наявних в матеріалах справи поштових конвертів і рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення щодо надсилання Управлінням кореспонденції ФОП ОСОБА_1 , які повертались відправнику з відміткою відділення поштового зв`язку про закінчення терміну зберігання.

Проте, як зазначає позивач, органом місцевого самоврядування було здійснено зміну нумерації будинків по АДРЕСА_1 , внаслідок чого будинку № 10 (в якому зареєстровано місце проживання позивача) присвоєно № 18. Ця обставина є загальновідомою й відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен був бути обізнаний про такі зміни. Позивач об`єктивно не мав впливу на цю обставину.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2017 рік (разом із квитанцією №2 про її прийняття), в якій податковою адресою цього платника зазначено: АДРЕСА_3 .

Отже, принаймні після подання позивачем на початку 2018 року цієї декларації ГУ ДПС достеменно було обізнане про його дійсну адресу.

Водночас, суд вважає, що в даному випадку приписи пункту 70.7 статті 70 ПК України, які покладають на фізичних осіб-платників податків обов`язок подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки зміна даних Підприємця мала місце не за результатами його власних дій, а у зв`язку із прийняттям суб`єктом владних повноважень (органом місцевого самоврядування) управлінського рішення, яке підлягало офіційному оприлюдненню.

Пунктом 109.1 статті 109 ПК України передбачено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При цьому, відповідно до сталої практики Верховного Суду повинен існувати чіткий причинно-наслідковий зв`язок між тим, що платник податків мав можливість дотримуватись правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, та тим, що він не вжив достатніх заходів для такого дотримання.

Підсумувавши наведене вище в сукупності, суд дійшов переконання, що за відсутності доказів належного повідомлення ФОП ОСОБА_1 про проведення перевірки та необхідність подання документів Управлінням безпідставно застосовано до нього штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 020,00 грн. відповідно до податкового повідомлення-рішення № 005170/06-30-04-06 від 26.09.2022, внаслідок чого позовні вимоги про визнання його протиправним і скасування також підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

Згідно із частинами 1 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, враховуючи наведене в цьому рішенні в сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Крім того, при зверненні до суду з позовом у даній справі Підприємцем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., який зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, а тому у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача частково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 72 - 77, 90, 139, 242 - 246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, код ЄДРПОУ ВП 44096781) про визнання неправомірними та скасування рішення і податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області № 005171/06-30-211-06 та № 005170/06-30-04-06 від 26.09.2022.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Житомирській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 1 211,20 грн. судових витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко