Справа № 160/5232/21
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2024 року Справа № 160/5232/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Савченка А.В.
при секретарі судового засідання Коростильові П.О.
представника Виконавчого комітету, Дніпровської міської ради Романчук М.М.,
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпровської міської ради, Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі про визнання бездіяльності протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, де просив визнати протиправним та скасувати рішення Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі Дніпровської міської ради від 22.03.2021 р., протокол №30, а саме, п. 4 «Встановити обмеження щодо пільгових перевезень пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, на міських маршрутках загального користування, авто та електротранспорту і метро, і встановити час для здійснення таких перевезень щоденно з 10.00 до 15.00, в інший час пільга не діє», стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 9 000 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він є учасником бойових дій, тобто має право на пільги, встановлені законодавством України, зокрема, і на безкоштовний проїзд у міському транспорті. Однак відповідач своїм спірним пунктом 4 рішення №30 у вигляді протоколу засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня скасував передбачене законом пільгове перевезення пасажирів громадським транспортом на час дії карантину, чим фактично позбавив його права на такий пільговий проїзд в міському транспорті. Таке рішення є незаконним, оскільки суперечить нормам ч. 7 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 р. відкрито провадження у справі.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 р. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою від 15.12.2021 р. Третій апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив та скасував рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 р. в адміністративній справі №160/17461/20 та ухвалив у справі нове рішення, в якому: визнав протиправним та скасувати пункт 4 рішення Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі від 22.03.2021 р., оформленого протоколом № 30 та стягнув з Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 9 000 грн.

Постановою Верховного Суду від 10.08.2023 р. рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 р. та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15.12.2021 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від справу передано судді Савченку А.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 р. прийнято до провадження судді Савченка А.В.адміністративну справу №160/5232/21. Залучено у якості відповідача Виконавчий комітет Дніпровської міської ради (просп.Дмитра Яворницького, 75, м.Дніпро, 49000, ). Запропоновано сторонам надати свої письмові пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 10.08.2023 р., що слугували підставою для передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

10 жовтня 2023 року від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, в якому позивач зазначив, що як відповідача Виконавчий комітет Дніпровської міської ради Позивач у позові не зазначив з наступних причин. Статтею 30 Статуту територіальної громади міста Дніпро щодо статусу міського голови, зазначено наступне: міський голова є головною посадовою особою територіальної громади м. Дніпра та здійснює свої повноваження на постійній основі. Міський голова головує на засіданнях міської ради, очолює її виконавчий комітет та організовує його роботу. Міський голова є підзвітним, підконтрольним і відповідальним перед територіальною громадою, відповідальним перед міською радою, а з питань здійснення виконавчим комітетом міської ради повноважень органів виконавчої влади - підконтрольним органам виконавчої влади, що відповідає нормам ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Згідно зі статтею 32 Статуту, Міський голова, зокрема, представляє територіальну громаду, міську раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об?єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства, що відповідає нормам ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Аналіз повноважень Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, які зазначені в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні» дає можливість зробити висновки, що Виконавчий комітет Дніпровської міської ради є органом «три в одному»: 1. органом місцевого самоврядування (наявність самоврядних повноважень); 2. органом виконавчої влади (наявність делегованих повноважень); 3. правоохоронним органом (наявність повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності через створену адміністративну комісію). Отже, Дніпровська міська рада своїми рішеннями як нормотворчими актами визначає необхідні для громади кінцеві суспільно-корисні результати, а Виконавчий комітет Дніпровської міської ради забезпечує їх настання, здійснюючи для цього і нормотворчу, і управлінську діяльність.

27 жовтня 2023 року від Виконавчого комітету Дніпровської міської ради надійшли письмові пояснення та заперечення на позов з урахуванням висновків Верховного Суду, в якому зазначив, що організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються ни місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Так, на територіях, де встановлено карантин, місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування надається право: установлювати особливий порядок проведення профілактичних і протиепідемічних, у тому числі дезінфекційних, та інших заходів. Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 27.03.2020 №412 (вказане рішення опубліковано на офіційному сайті Дніпровської міської ради та є в загальному доступі) створено спеціальну комісію з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпрі. Звертають увагу, що виконавчий комітет Дніпровської міської ради є юридичною особою публічного права (). Пунктом 3 цього ж рішення передбачено, що спеціальна комісія у своїй діяльності керується Загальним положенням про спеціальну комісію з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру регіонального, місцевого та об?єктового рівня, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.200 №843. Спеціальна комісія не є окремою юридичною особою і відповідно не наділена адміністративною процесуальною правоздатністю. Отже, з наведеного слідує, що Дніпровська міська рада є неналежним відповідачем у справі. Підсумовуючи усе вищевикладене, позов є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

27 жовтня 2023 року від Дніпровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпровської міської ради надійшли письмові пояснення та заперечення на позов з урахуванням Висновків Верховного суду, в якій вони, зокрема, просили закрити провадження у справі.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що 07.05.2021 р. рішенням засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня, оформленого Протоколом №34, було внесено зміни до Протоколу № 30, засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня від 22.03.2021 р., якими продовжено термін дії заходів визначених пунктами 3.3, 4, 18 з 11.05.2021 р. по 20.05.2021 р. включно. В той же час, враховуючи, що станом на дату засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня від 07.05.2021 р. кількість випадків захворювань респіраторної хвороби СОVID-19 поступово знижувалося та станом на 20.05.2021 нові випадки захворювань респіраторної хвороби СОVID-19 протягом останніх семи днів не перевищували кількість випадків за аналогічний період на 50,00 %, було вирішено не продовжувати обмеження, зокрема визначених пунктом 4 Протоколу №30, а тому за таких обставин є всі підстави стверджувати, що оскаржуваний пункт 4 Протоколу № 30 є таким, який втратив свою чинність. За обставин наведених вище, станом на день розгляду справи оскаржуваний п. 4 Протоколу № 30 від 22.03.2021 р. є таким, який втратив свою чинність, а тому можливо констатувати про відсутність предмету спору.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 р. у задоволенні клопотання Дніпровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про закриття провадження у справі №160/5232/21 відмовлено, оскільки заявлений позивачем спосіб захисту, скасування акта, означає втрату його чинності у період з моменту його прийняття та до припинення його дії. Отже, для вирішення цього спору, суд повинен вирішити питання щодо правомірності п.4 Протоколу №30 та застосувати норми права, які діяли на момент виникнення відповідних відносин та вирішити питання щодо правомірності оскаржуваного пункту у період його чинності.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 р. вирішено:

Розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Витребувати у Виконавчого комітету Дніпровської міської ради:

- Положення (чи інший документ) про Спеціальну комісію з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпро;

- Інформацію та докази щодо порядку фінансування (суб`єкт, що фінансує, джерело фінансування) Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпро.

- Пояснення та докази (за наявності) щодо того, чи входить Спеціальна комісія з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпро до структури Виконавчого комітету Дніпровської міської ради.

Витребувати у Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпро:

- Положення (чи інший документ) про Спеціальну комісію з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпро;

- Інформацію та докази щодо порядку фінансування (суб`єкт, що фінансує, джерело фінансування) Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпро;

- Пояснення та докази (за наявності) щодо того, чи входить Спеціальна комісія з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпро до структури Виконавчого комітету Дніпровської міської ради.

29 липня 2024 року від Виконавчого комітету Дніпровської міської ради по справі № 160/5232/21 надійшла заява на виконання ухвали суду з додатками.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, суд встановив такі обставини справи.

Відповідно посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 21.04.2015 р. ОСОБА_1 , він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_3 від 25.01.2016 р. № 104 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверинітету та територіальної цілісності України, свідчить про те, що ОСОБА_1 дійсно з 3.11.2014 р. по 01.01.20125 р., з 10.01.2015 р. по 10.02.2015 р., з 21.02.2015 р. по 06.03.2015 р., з 17.03.2015 р. по 22.05.2015 р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

Згідно листа Штабу антитерористичного центру при Службі безпеки України № 33/8-М-383/138 від 11.03.2020 р., за даними Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб, у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях, ОСОБА_1 , 31.08.2014 р. потрапив у заручники до незаконних збройних формувань в районі проведення антитерористичної операції та був визволений 20.09.2014 р.

27 березня 2020 року Виконавчий комітет Дніпровської міської ради прийняв рішення № 412 «Про введення режиму надзвичайної ситуації у м. Дніпрі», яким уведено режим надзвичайної ситуації у місті Дніпрі для Дніпровської міської ланки територіальної підсистеми єдиної надзвичайної системи цивільного захисту Дніпропетровської області тимчасово, з 15.00 год. 27.03.2020 року.

Згідно з п. 2 вказаного рішення створено спеціальну комісію з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпрі у складі визначеному в додатку до рішення.

Відповідно до п. 3 рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради, спеціальній комісії визначено у своїй діяльності керуватись Загальним положенням про спеціальну комісію з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру регіонального, місцевого та об`єктного рівня, затвердженим Постановою КМУ від 14.06.2002 року №843.

22 березня 2021 року відбулося засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня Дніпровської міської ради.

За результатами засідання, у зв`язку із ускладненням епідемічної ситуації рішенням Дніпропетровської регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій (протокол позачергового засідання від 20.03.2021 р. № 8) на території Дніпропетровської області установлено помаранчевий рівень епідемічної небезпеки; з метою запобігання поширенню на території міста Дніпра гострої респіраторної хвороби COVID-19 та ускладнення епідемічної ситуації, керуючись Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 р. №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) протоколом позачергового засідання Дніпропетровської регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій від 20.03.2021 р. № 8, складено Протокол від 22.03.2021 р. № 30 засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня.

Відповідно до п. 4 Протоколу № 30 від 22.03.2021 року комісія вирішила встановити обмеження щодо пільгових перевезень пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, на міських маршрутах загального користування авто та електротранспорту і метро та встановити час для здійснення таких перевезень щоденно з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. В інший час пільга не діє. Термін: з 24 березня 2021 року до 13 квітня 2021 року.

07 травня 2021 р. рішенням засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня, оформленого Протоколом № 34, було внесено зміни до Протоколу № 30, засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня від 22.03.2021 р., якими продовжено термін дії заходів визначених пунктами 3.3, 4, 18 з 11.05.2021 р. по 20.05.2021 р. включно.

Згідно з висновком експерта Громадської організації «Форпост» психолога ОСОБА_2 від 22.05.2021 р. щодо оцінки психологічного стану ОСОБА_1 на підставі його звернення щодо безпорадного психологічного впливу на нього дій відповідача, пов`язаних із звуженням його законних прав як учасника АТО на пільговий проїзд в м. Дніпро встановлено, що 15.04.2021 р. ОСОБА_1 під час пересування до місця служби у маршрутному таксі №86 на категоричну вимогу водія вийти з таксі, вимушений був вийти, в результаті чого не прибув за місцем служби вчасно. За словами безпосереднього командира старшини ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в цей день з`явився на службі не вчасно, виглядав дуже знервований, голосно розповідав про подію. Під час виходу на вогневий рубіж для тренувань зі стрільби, не міг повною мірою зосередитись на виконанні завдань, жалівся на те, що не бачить чіткого зображення мішені, в наслідок чого був відсторонений від участі в стрільбах.

Експерт дійшов таких висновків: Аналіз психоемоційного стану ОСОБА_1 , ситуації, що призвела до змін у психоемоційному стані, його можливості повною мірою та з належною якістю виконувати свої службові та родинно-подружні обов`язки, виявив ознаки масованого травматичного впливу ситуації інциденту в маршрутному таксі № 86 (Протокол № 30 Дніпровської міської ради від 22.03.2021 р., п. 4) на психоемоційний стан. Тобто мала місце ретравматизація, у звязку з чим ситуація зайняла в психічній реальності ОСОБА_1 домінуюче місце, постійно діячого і непереборного психотравмуючого чинника, який викликає хронічний стрес.

Також у висновку експерта зазанчено, що на теперішній час ОСОБА_1 перебуває у програмі комплексного супроводу ГО «Форпост», регулярно працює з психологом.

Вважаючи п. 4 Протоколу №30 засідання спеціальної комісії протиправним позивач звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 р. у задоволенні позовну відмовлено повністю.

Постановою від 15.12.2021 р. Третій апеляційний адміністративний суд рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 р. скасував та прийняв нову постанову, якою визнав протиправним та скасував пункт 4 рішення Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі від 22.03.2021 р., оформленого протоколом №30; стягнув з Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 9000 грн.

Постановою Верховного Суду від 10.08.2023 р. рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Верховний Суд у постанові від 10.08.2023 р., зокрема, вказав що 27.03.2020 року Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради прийнято рішення №412 «Про введення режиму надзвичайної ситуації», яким введено режим надзвичайної ситуації у місті Дніпрі для Дніпровської міської ланки територіальної підсистеми єдиної надзвичайної системи цивільного захисту Дніпропетровської області тимчасово, 15.00 27.03.2020 року. Другим пунктом означеного рішення створено спеціальну комісію з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпрі у складі визначеному в додатку до рішення. Тобто, з викладеного вбачається, що спеціальну комісію з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпрі створено рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 27.03.2020 року №412 «Про введення режиму надзвичайної ситуації». Відповідно до п. 3 рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, спеціальній комісії визначено у своїй діяльності керуватись Загальним положенням про спеціальну комісію з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру регіонального, місцевого та об`єктного рівня, затвердженим Постановою КМУ від 14.06.2002 року №843 (далі Положення №843). Так, відповідно до приписів вказаного Положення №843, спеціальна комісія з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру регіонального, місцевого та об`єктового рівня (далі - комісія) є координаційним органом, який утворюється рішенням місцевого органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, керівника підприємства, установи та організації у разі виникнення надзвичайної ситуації відповідно регіонального, місцевого або об`єктового рівня. Згідно з пунктом 7 Положення №843, рішення комісії, прийняті у межах її повноважень, є обов`язковими для виконання місцевим органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою та організацією З огляду на вищевикладене вбачається, що Спеціальну комісію з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпро створено Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради. Проте як відповідача Виконавчий комітет Дніпровської міської ради позивач у позові не зазначив. Водночас чи має Спеціальна комісія з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі адміністративну процесуальну дієздатність у контексті зазначених норм положення та чи входить вона в склад Дніпровської міської ради як органу місцевого самоврядування як її структурний підрозділ суди попередніх інстанцій також не з`ясовували. Вирішуючи спір, суд першої інстанції особливостей правового статусу Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі, якої стосуються вимоги позивача, не досліджував, у зв`язку з чим помилково розглянув справу за відсутності у ній особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції, на вказаний недолік уваги також не звернув. За викладених обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування судових рішень із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, з урахуванням висновків Верховного Суду, суд зазначає таке.

Щодо права позивача на оскарження протоколу від 22.03.2021 р. №30.

Пунктом 18 частини першої статті 4 КАС України передбачає, що цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Оскаржуваний пункт протоколу від 22.03.2021 р. (з урахуванням зиін) встановлював у період до 20.05.2021 р. обмеження щодо пільгових перевезень пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами.

Тобто, вказаний пункт стосується не індивідуально визначеної особи, чи осіб, а встановлює загальні правила регулювання відносин для групи осіб, що обєднані ознакою наявності у них певних пільгам на перевезення; розрахований на довгострокове та неодноразове застосування та не вичерпує свою дію одноразовим використанням, а продовжує діяти протягом встановленого строку. Отже, оскаржуваний пункту протоколу є нормативно-правовим актом.

Частина 2 статті 264 КАС України передбачає, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Як встановлено, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Пунктом 7 частини першої статтеі 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасникам бойових дій надаються такі пільги: безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту.

Оскаржуваним пунктом протоколу від 22.03.2021 р. встановлено норму щодо обмеження пільгових перевезень пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, тобто ця норма поширюється і на позивача, оскільки він відповідно до законодавства користується правом на пільгу, а саме безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту.

Відтак, позивач, відповідно до частини 2 статті 264 КАС України має право оскаржити нормативно-правовий акт (пункт протоколу від 22.03.2021 р.), оскільки він є суб`єктом правовідносин, у яких застосовано цей акт.

Щодо правового статусу Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпро.

Суд встановив, що як вбачається з відповіді на запит з ЄДРЮОФОПГФ та підтверджено поясненнями відповідача, Спеціальна комісія з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпро не є юридичної особою.

Відповідно до п. 3 рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, спеціальній комісії визначено у своїй діяльності керуватись Загальним положенням про спеціальну комісію з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру регіонального, місцевого та об`єктного рівня, затвердженим Постановою КМУ від 14.06.2002 року № 843 (далі - Загальне положення № 843).

Відповідно до пунктів 1-4 Загального положення № 843 Спеціальна Урядова комісія з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (далі - Комісія) є координаційним органом, який утворюється рішенням Кабінету Міністрів України у разі виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру загальнодержавного рівня.

Комісія у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами.

Основними завданнями Комісії є:

організація виконання комплексу заходів щодо ліквідації надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру;

визначення комплексу заходів щодо захисту населення і територій від наслідків надзвичайної ситуації;

безпосередня організація та координація діяльності центральних і місцевих органів виконавчої влади, пов`язаної з виконанням комплексу заходів щодо ліквідації наслідків надзвичайної ситуації;

забезпечення життєдіяльності постраждалого населення.

Комісія відповідно до покладених на неї завдань:

координує діяльність центральних і місцевих органів виконавчої влади, пов`язану з виконанням комплексу робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, забезпечення життєдіяльності постраждалого населення, функціонування об`єктів соціальної, комунально-побутової, промислової та аграрної сфери, проведення пошуково-рятувальних та відбудовних робіт;

визначає першочергові заходи щодо проведення рятувальних та інших невідкладних робіт у зоні надзвичайної ситуації;

організовує роботу з ліквідації надзвичайної ситуації та визначає комплекс відповідних заходів щодо ліквідації її наслідків;

залучає до проведення робіт з ліквідації надзвичайної ситуації та відбудовних робіт відповідні аварійно-рятувальні, транспортні, будівельні, медичні та інші формування;

вносить до Кабінету Міністрів України пропозиції стосовно виділення додаткових коштів для здійснення першочергових заходів щодо ліквідації надзвичайної ситуації;

вивчає ситуацію, що склалася, та готує інформацію Президентові України і Кабінетові Міністрів України про заходи реагування на надзвичайну ситуацію, причини її виникнення, хід відбудовних робіт;

взаємодіє з відповідними організаціями країн, територія яких зазнала негативного впливу надзвичайної ситуації, що виникла в Україні, або надзвичайної ситуації, що може поширитись на територію України;

організовує роботу, пов`язану з визначенням розміру збитків унаслідок надзвичайної ситуації, та затверджує відповідні акти;

організовує інформування населення про стан справ у зоні надзвичайної ситуації, її наслідки, хід ліквідації та правила поведінки в цій зоні;

організовує проведення моніторингу стану довкілля на території, що зазнала впливу надзвичайної ситуації;

здійснює прогноз розвитку надзвичайної ситуації;

вносить пропозиції про заохочення осіб, які брали участь у здійсненні заходів щодо ліквідації наслідків надзвичайної ситуації та проведенні відбудовних робіт;

організовує надання допомоги потерпілим та сім`ям загиблих унаслідок надзвичайної ситуації;

виконує інші необхідні функції з ліквідації надзвичайної ситуації у межах своїх повноважень.

Відповідно Положення про єдину державну систему цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 11 від 09.01.2014 р. (далі Положення № 11) це Положення регулює питання здійснення заходів цивільного захисту в державі, визначає склад органів управління та сил цивільного захисту, планування діяльності єдиної державної системи цивільного захисту, порядок виконання нею завдань та організації взаємодії.

Пунктом 10 Положення № 11 координаційними органами є, зокрема, на місцевому рівні - комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій районів, міст, районів у містах, селищ.

Зі змісту наведених норм можна зробити висновок, що Спеціальна комісія з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпро не є структурним підрозділом виконкому, чи міськради, оскільки це не передбачено законодавчо, натомість, відповідно до приписів вказаного Загального положення № 843, спеціальна комісія з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру регіонального, місцевого та об`єктового рівня є лише координаційним органом, який утворюється рішенням органу місцевого самоврядування. Положення про те, що комісія структурно належить до виконкому, чи міськради відсутні.

В судовому засіданні представниця виконкому та міськради пояснила, що спеціальна комісія структурно не належить до виконкому, чи міськради.

Отже, Спеціальна комісія з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпро є координаційним постійно діючим органом управління цивільного захисту без статусу юридичної особи, який створено Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради та не є його структурним підрозділом, чи структурним підрозділом міськради.

Щодо належних відповідачів.

Частина 4 статті 46 КАС України передбачено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Пункт 7 частини першої статті 4 КАС України передбачає, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, відповідачем може бути субєкт владних повноважень, як зі статусом юридичної особи, так і без такого статусу.

Таким чином, Спеціальна комісія з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпро, яка не має статусу юридичної особи, однак наділена правом здійснювати управлінські функції, є субєктом владних повноважень та може виступати відповідачем за позовною вимогою щодо оскарження пункту 4 протоколу № 30.

У справі, яка розглядається, заявлена також вимога про стягнення моральної шкоди.

Суд дійшов висновку, що відповідачем за вимогою про стгнення моральної шкоди має субєкт, який завдав своїми діями, чи бездіяльністю моральної шкоди.

Як встановлено, спеціальна комісія, хоча й не має статусу юридичної особи, проте наділена владними управлінськими функціями, отже може бути відповідачем згідно з пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України, в тому числі й за вимогою про стягнення моральної шкоди.

Суд звертає увагу, що законодавчих передумов визначитии виконком, чи міськраду належним відповідачем підстав немає, оскільки вони не приймали оскаржуваний нормативний акт та, відповідно, не можуть бути субєктом стверджуваного завдання моральної шкоди.

Той факт, що спеціальну комісію створював виконком не змінює вказаного вище висновку, оскільки у законодавстві відсутні норми, які б покладали можливість визанння належним відповідачем не на самого субєкта, що допустив протиправну діяльність, а іншого субєкта, який його створив.

Щодо правомірності оскаржуваного пункту рішення (протоколу).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Постановою КМ України №1236 від 09.12.2020 р. «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 24 лютого 2021 р. на території України встановлений "жовтий" рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється:

1) перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно;

8) здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Крім того, статтею 30 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб`передбачено, що на територіях, де встановлено карантин, місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування надається право:

залучати підприємства, установи, організації незалежно від форм власності до виконання заходів з локалізації та ліквідації епідемії чи спалаху інфекційної хвороби;

залучати для тимчасового використання транспортні засоби, будівлі, споруди, обладнання, інше майно підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, необхідне для здійснення профілактичних і протиепідемічних заходів, із наступним повним відшкодуванням у встановленому законом порядку його вартості або витрат, пов`язаних з його використанням;

установлювати особливий режим в`їзду, виїзду на території карантину та окремих адміністративно-територіальних одиниць громадян і транспортних засобів, а у разі необхідності - проводити санітарний огляд речей, багажу, транспортних засобів та вантажів;

запроваджувати більш жорсткі, ніж встановлені нормативно-правовими актами, вимоги щодо якості, умов виробництва, виготовлення та реалізації продуктів харчування, режиму обробки та якості питної води;

установлювати особливий порядок проведення профілактичних і протиепідемічних, у тому числі дезінфекційних, та інших заходів;

створювати на в`їздах, виїздах на території карантину та окремих адміністративно-територіальних одиниць, що знаходяться на території карантину, контрольно-пропускні пункти, залучати в установленому порядку для роботи в цих пунктах військовослужбовців, працівників, матеріально-технічні та транспортні засоби підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, частин та підрозділів центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку.

Відтак, спеціальна комісія, в силу положень статті 19 Конституції України, має право діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, проте повноваження щодо встановлення спеціальною комісією обмежень щодо пільгових перевезень пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами в міських маршрутах загального користування авто та електротранспорту і метро, не передбачено законодавством.

Отже, оскаржуваний акт в оскаржуваній частині є неправомірним, так як прийнятий не в межах наданих повноважень.

Крім того, суд зазначає, що пунктом 7 частиини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі.

Таким чином, оскаржуваним п.4 протоколу № 30 засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпрі, без наявних повноважень на скасування чи обмеження на застосування визначених чинним законодавством пільг, суттєво звужений обсяг встановлених законом прав осіб пільгових категорій на безкоштовний проїзд в міському пасажирському транспорті загального користування на території м. Дніпра.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно статті 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України. Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Відповідно Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 9 розділу I Закону України „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей) N 12-р/2018 від 18.12.2018 «Конституційний Суд України вважає, що соціальний захист ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону № 3551 , спрямований на забезпечення їм достатнього життєвого рівня. Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону № 3551, без рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. У разі зміни правового регулювання набуті вказаними особами пільги чи інші гарантії соціального захисту повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації. Обмеження або скасування таких пільг, інших гарантій соціального захисту можливе лише у разі запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту».

Виконком у письмових поясненнях зазанчає, що відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Відповідач зазанчає, що запроваджені обмеженні були зумовлені необхідністю обмежувальних протиепідеміологічних заходів.

Проте, суд зазанчає, що такі обмеження запроваджуються в обомувленому законом порядку та на підставі і в межах повноважень відповідного органу. Однак, обмеження запроваджені оскаржуваним рішенням запроваджені не в межаж закону та Конституції, тобто є протиправними.

З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення (п. 4 протоколу) комісії суперечить Конституції України, та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки при прийнятті цього рішення неправимірно обмежено право громадян на користування пільгами.

Щодо способу захисту порушених прав.

Суд зазанчає, що підстав для скасування оскаржуваного пункту немає.

Так, пунктами 1, 2 частини 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 2 статті 265 КАС України передбачено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, такий спосіб захисту, як скасування застосовується до індивідуальних актів та означає втрату чинності актом з моменту його прийняття. Натомість, нормативно-правовий акт може бути визнано нечинним, і в такому разі він втрачає чинність з дати набрання рішенням суду законної сили.

Отже, оскільки у цій справі оскаржується нормативно правовий акт, підстав для його скасування немає, оскільки це є неналежним способом захисту, а підстав для визнання його нечинним немає у звязку зтим, що він вже втратив чинність, оскільки відповідач його скасував самостійно.

Разом з тим, це не позбавляє права позивача на визнання оскаржуваного нормативно-правового акта протиправним, у звязку з чим суд надає оцінку його правомірності у період, коли цей нормативно-правовий акт був чинним.

Отже, суд дійшов висновку про необхідність визнати протиправним пункт 4 рішення Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі від 22.03.2021 р., оформленого протоколом № 30.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди.

Відповідно статті 56 Конституції України встановлено, що Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Крім того, статею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості».

Як встановлено, мав місце факт незаконного обмеження Спеціальною комісією з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі наданих державою прав громадян.

Оскаржуване рішення відповідача на час розгляду справи в суді втратило чинніцсть, але матеріалами справи підтверджений причинний зв`язок між прийняттям оскаржуваного рішення та наявністю негативних наслідків, завданих у період дії цього рішення.

Виконком у письмових поясненнях зазначає, що матеріали справи не містять доказів щодо ступеню страждань позивача, а з експертного висновку вбачається, що погіршення стану позивача спричинене ситуацією у маршрутному таксі, проте домінуючим було перебування у полоні, психологічне та фізичне катування, загроза смерті, обставини потрапляння у полон, подальша служба в ЗСУ. Крім того, висновок містить посилання на пояснення інших осіб, дружини позивача та старшини ЗСУ, проте доказів, що вони особисто брали участь у бесідах немає.

З цього приводу судж зазанчає, що наявність таких обстатвин, як перебування у полоні, психологічне та фізичне катування, загроза смерті, обставини потрапляння у полон, подальша служба в ЗСУ, не вииключає та не спростовує завдання моральної шкоди подальшими подіями, а саме, у цьому випадку, наявністю оскаржуваного протиправного нормативног-правового акта, яяка, за оцінкою суду, є достатньою та сомостійною підставою для висновку про завдання моральної шкоди.

Той факт, що висновок містить посилання на пояснення інших осіб, дружини позивача та старшини ЗСУ, не викликає сумнівів у суду щодо належності самого виснвоку, оскільки джерелом його висновків, в першу чергу, є спостереження самого психолога.

Так, суд встановив, що згідно з висновком експерта Громадської організації «Форпост» психолога ОСОБА_2 від 22.05.2021 р. щодо оцінки психологічного стану ОСОБА_1 на підставі його звернення щодо безпорадного психологічного впливу на нього дій відповідача, пов`язаних із звуженням його законних прав як учасника АТО на пільговий проїзд в м. Дніпро експерт дійшов таких висновків: Аналіз психоемоційного стану ОСОБА_1 , ситуації, що призвела до змін у психоемоційному стані, його можливості повною мірою та з належною якістю виконувати свої службові та родинно-подружні обов`язки, виявив ознаки масованого травматичного впливу ситуації інциденту в маршрутному таксі № 86 (Протокол № 30 Дніпровської міської ради від 22.03.2021 р., п. 4) на психоемоційний стан. Тобто мала місце ретравматизація, у звязку з чим ситуація зайняла в психічній реальності ОСОБА_1 домінуюче місце, постійно діячого і непереборного психотравмуючого чинника, який викликає хронічний стрес. Також у висновку експерта зазанчено, що на теперішній час ОСОБА_1 перебуває у програмі комплексного супроводу ГО «Форпост», регулярно працює з психологом.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач, як учасник бойових дій, діючий військовослужбовець, та особа, яка побувала в полоні збройних сил рф, а потім у бойовиків незаконних збройних формувань ДНР, користуючись правами на встановлені чинним законодавством пільги на безкоштовний проїзд в міському транспорті, щодня під час дії п.4 рішення Спеціальною комісією з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі, оформленого протоколом від 22.03.2021 р. № 30, по дорозі на службу у військову частину АДРЕСА_2 та повертаючись зі служби в час, протягом якого згідно вказаного протоколу, пільги не діяли, був обмежений в користуванні своїм правом на пільговий проїзд в міському транспорті, що завдало моральної шкоди, в зв`язку з чим заявлена позивачем моральна шкода в розмірі 9 000 грн є повністю обгрунтованою.

Отже, за оцінкою суду, обгрунтованою є вимога позивача стягнути з Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 9000 грн.

Беручи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з викладених вище підстав.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача судові витрати, відповідно до статті 139 КАС України, не стягуються.

Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Дніпровської міської ради (пр.Дмитра Яворницького, 75, м.Дніпро, ) Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпро Дніпровської міської ради (пр.Дмитра Яворницького, 75, м.Дніпро), Виконавчого комітету Дніпровської міської ради (просп.Дмитра Яворницького, 75, м.Дніпро, 49000, код ЄДРПОУ 04052092) про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправним пункт 4 рішення Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі від 22.03.2021 р., оформленого протоколом № 30.

Стягнути з Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 9 000 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Повний текст рішення складено 07.08.2024 р.

Суддя А.В. Савченко