Справа № 289/1456/24
Суддя: Кириленко О. О.
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/289/17/24
Справа №289/1456/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2024 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді - Кириленка О.О., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора Тарасюка Івана Сергійовича, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови ЕНА №2476594 від 25.06.2024,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із указаним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2476594 від 25.06.2024. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 25.06.2024 відповідачем було винесено оскаржувану постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Позивач зазначає, що згідно опису обставин правопорушення позивача звинувачено у порушенні п. 31.4.3 ПДР, згідно якого, передбачена заборона експлуатації транспортного засобу, якщо не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла, а не правої. До того ж, позивач зазначає, що оскаржувану постанову винесено на місці вчинення правопорушення та відразу після того як правопорушення нібито було вчинено, тому він не мав часу та відповідно фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. На думку позивача, зазначені обставини є порушенням прав особи, яка притягається до відповідальності.

Ухвалою судді від 09.07.2024 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 48).

18.07.2024 через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на те, що підставою зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 було порушення ним ПДР, а саме режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідає вимогам конструкції транспортного засобу. Пункт 19.1 «а» ПДР вказує чітко на множинність трактування: «фари», а не «фара», а тому в темну пору доби на транспортному засобі, що рухається повинні бути ввімкнені обидві фари ближнього світла. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що при перегляді відеозапису з місця розгляду справи, встановлено, що позивач не заперечував факту технічної несправності правої фари. Вважає, що поліцейським було правомірно винесено оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення, доводи адміністративного позову не являються суттєвими для вирішення справи, а позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності (а.с. 52-59).

19.07.2024 від відповідача Тарасюка І.С. надійшла заява, в якій він просить суд долучити до справи відеодокази (а.с. 60-61).

22.07.2024 позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій він зазначив, що після зупинки поліцейським та наданої інформації про непрацюючу праву фару в режимі ближнього світла, позивач відповідно до п. 31.5 ПДР мав право рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки. Зазначена в оскаржуваній постанові несправність транспортного засобу не вважається порушенням згідно п. 31.4.3 (в) ПДР (а.с. 62-68).

31.07.2024 позивачем було подано до суду додаткові пояснення у справі, в яких він вказав, що не заперечує той факт, що не горіла лампа правої фари в режимі ближнього світла на момент виявлення поліцейськими правопорушення. Позивач вважає, що під час руху транспортного засобу по автодорозі перегоріла лампа ближнього світла в правій фарі з причин, які не залежали від його волі (а.с. 76-84).

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.06.2024 серії ЕНА №2476594, 25.06.2024 о 23:37 год. в м. Радомишль по вул. Базарний, 14, ОСОБА_1 керував автомобілем «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідав вимогам конструкції транспортного засобу, а саме не працювала права фара в режимі ближнього світла, чим порушив п. 31.4.3 ПДР. За дане правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Також в зазначеній постанові вказано, що до неї додаються відео (а.с. 5).

Судом з наявних у матеріалах справи відеозаписів встановлено та сторонами не заперечується те, що на момент фіксації порушення позивачем ПДР та складання оскаржуваної постанови у транспортного засобу позивача не працювала лампа саме правої фари в режимі ближнього світла (а.с. 47, 58, 61).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обов`язки учасників дорожнього руху, а також підстави та порядок притягнення до відповідальності за їх порушення передбачені Законом України "Про дорожній рух", Правилами дорожнього руху та Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Ст. 278 КУпАП зобов`язує орган, який розглядає справу, з`ясувати ряд обставин, які мають значення для правильного її вирішення. Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною першою статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Підпунктом «а» пункту 2.3 розділу 2 ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу.

Згідно п.п. «а» п. 31.4.3 ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: Зовнішні світлові прилади: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Так, відповідно до приписів п.п. 31.4.3 «в» п. 31.4 розділу 31 ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, з несправними зовнішніми світловими приладами - не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Суд зазначає, що порушення позивачем вимог п. 31.4.3 ПДР на думку відповідача полягає у тому, що у автомобілі яким керував позивач режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідав вимогам конструкції транспортного засобу, а саме не працювала права фара в режимі ближнього світла.

При цьому в оскаржуваній постанові посадовою особою відповідача взагалі не вказано конкретного пункту ДСТУ 3649:2010, порушення якого нібито допустив ОСОБА_1 .

Разом з цим, аналіз зазначених норм права свідчить про те, що законодавець у пункті 31.4.3 «а» ПДР забороняє експлуатацію транспортних засобів у яких кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, в той час як пункт 31.4.3 «в» ПДР забороняє експлуатацію транспортного засобу коли не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла. Порушення цих заборон тягне за собою відповідальність згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Разом з тим, навіть коли під час руху виникає несправність передбачена п.31.4.3 ПДР України, то це врегульовано п. 31.5 ПДР, який передбачає, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Отже, за змістом вказаних норм не забороняється експлуатація транспортного засобу коли не горить лампа правої фари в режимі ближнього світла, відтак, експлуатація такого транспортного засобу не утворює складу адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.121 КУпАП.

Вирішуючи спір суд перш за все зазначає, що інспектор Тарасюк І.С. не є належним відповідачем у даній справі.

Крім того, згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, інспектори патрульної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції, а не від свого імені.

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 742/2298/17.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Таким чином, належним відповідачем у даній справі є саме ГУ НП в Житомирській області, визначений у позовній заяві, що є підставною для відмови в задоволенні позову до інспектора поліції Тарасюка І.С .

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 724/716/16, від 17 червня 2020 року у справі № 127/6881/17 та від 17 вересня 2020 року у справі № 742/2298/17.

Отже, наявні у матеріалах справи докази та встановлені судом обставини вказують на незаконність притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно постанови про адміністративне правопорушення від 25.06.2024 серії ЕНА №2476594, що має наслідком її скасування.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем ГУНП в Житомирській області в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів в підтвердження правомірності своїх дій при винесенні оскаржуваної постанови та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, тому позов до ГУНП в Житомирській області є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ НП в Житомирській області на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 605,60 грн. (а.с. 18).

Керуючись ст. ст. 7, 121, 245, 247, 280, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 9, 77, 90, 241-246, 255, 257, 286, 294, 295, 297, 325 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (місцезнаходження: вул. Старий Бульвар, 5/37, м. Житомир, 10008, ) про визнання протиправною та скасування постанови ЕНА №2476594 від 25.06.2024 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серії ЕНА № 2476594 від 25.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора Тарасюка Івана Сергійовича - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя О. О. Кириленко