Справа № 160/16352/24
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В. при секретарі судового засідання Сергієнко В.Ю., за участю: представника позивача Александрової І.І., представника відповідача Спиридонової В.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю
до Приватного акціонерного підприємства «КАМЕТ-СТАЛЬ»
про стягнення адміністративно-господарських санкцій,
24.06.2024 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Дніпропетровського обласного відділення фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Приватного акціонерного підприємства «КАМЕТ-СТАЛЬ», в якому позивач просить:
- стягнути з Приватного акціонерного підприємства «КАМЕТ-СТАЛЬ» на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік у розмірі 29362830,64 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем не виконується норматив по працевлаштуванню осіб з інвалідністю та самостійно не сплачено адміністративно-господарські санкції, у зв`язку з чим, за ним рахується заборгованість з адміністративно-господарських санкцій у розмірі 29362830,64 грн. Так відповідач, в порушення статей 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, не виконав нормативу по працевлаштуванню у 2023 році осіб з інвалідністю та в строк до 15.04.2024 року самостійно не сплатив адміністративно-господарські санкції за робочі місця, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайняті ними, в розмірі 29362830,64 грн. З огляду на вказане позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.
25.06.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
09.07.2024 року від Приватного акціонерного підприємства «КАМЕТ-СТАЛЬ» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що при середньообліковій чисельності штатних працівників, яким встановлена інвалідність у роботодавця у 2023 році - 7460 осіб згідно з Розрахунком, наданим позивачем разом з позовною заявою, кількість створених відповідачем робочих місць у 2023 році для осіб з інвалідністю склала 346 робочих місць відповідно до вищенаведеного наказу, що значно перевищує норматив з працевлаштування осіб з інвалідністю, який становить 298 осіб, відповідно до позовної заяви та Розрахунку Позивача. На виконання пункту 4 частини третьої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення», відповідач протягом 2023 року регулярно та своєчасно подавав до Кам`янської філії Дніпропетровського міського центру зайнятості звітність Інформація про попит на робочу силу (вакансії) за формою №3-ПН про наявність вільних робочих місць (про отримання звітів міським центром зайнятості свідчать підписи відповідальних осіб центрів зайнятості, які приймали звітність, а також лист Кам`янської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 11.01.2024 року №15/2024 ). З огляду на вказане, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
16.07.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що не всі можливі заходи для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідач здійснив. Адже, у разі подання державній службі зайнятості лише інформації про попит на робочу силу (вакансії), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю (форма №3-ПН), не можна вважати, що роботодавець зробив усе можливе для працевлаштування фахівця з інвалідністю.
18.07.2024 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких вказано, що протягом 2023 року представники Приватного акціонерного товариства «КАМЕТ СТАЛЬ» регулярно брали участь в заходах з пошуку та сприяння працевлаштуванню осіб з інвалідністю, які організовувала та проводила Кам`янська філія Дніпропетровського обласного центру зайнятості а саме: 06.06.2023 року, 08.06.2023 року, 14.09.2023 року, 02.11.2023 року, 01.12.2023 року, 27.12.2023 року, що підтверджуються наданим до відзиву листом центру зайнятості.
18.07.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду задоволено клопотання відповідача, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
24.07.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду задоволено клопотання представника відповідача про участь у судових засіданнях і режимі відеоконференції.
31.07.2024 року у підготовчому судовому засіданні після отримання згоди сторін щодо початку судового розгляду у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання, закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті.
Представник позивача у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги, при цьому посилаючись на доводи наведені у позовній заяві та відповіді на відзив.
Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог, при цьому посилаючись на доводи наведені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що Приватне акціонерне підприємство «КАМЕТ-СТАЛЬ» перебуває на обліку в Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.
Позивач склав розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті, у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю Приватного акціонерного підприємства «КАМЕТ-СТАЛЬ».
Враховуючи інформацію за Розрахунком сум адміністративно-господарських санкцій, який був надісланий у формі електронного документа через електронний кабінет відповідача на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України вбачається невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році.
Таким чином, за 116 робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайняте особами з інвалідністю у 2023 році, відповідач до 15.04.2024 повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 29362830,64 грн.
За недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів позивач нарахував відповідачу адміністративно-господарські санкції у розмірі 29362830,64 грн.
Вважаючи, що відповідачем допущено порушення, що призвели до застосування до нього адміністративно-господарських санкцій, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантії їм рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами, визначені Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі Закон - №875-XII).
Згідно з частинами 1, 2 статті 19 Закону України від 21 березня 1991 року № 875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Відповідно до пункту 1 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 10-ПОІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю", затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України 27 серпня 2020 року № 591, форму звітності № 10-ПОІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю" (далі - звіт) заповнюють державною мовою підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб (далі - роботодавці). Звіт підписується керівником (власником). У звіті чітко і розбірливо має бути заповнено всі графи та рядки. Замість відсутніх даних проставляється прочерк. Виправлення підтверджується підписом керівника.
Відповідно до п.2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 р. № 70, звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням з Держстатом.
В свою чергу, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту соціальних, трудових та інших прав фізичних осіб, у тому числі під час воєнного стану, та спрощення обліку робочих місць для осіб з інвалідністю» від 18 жовтня 2022 року № 2682-IX внесено зміни до Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-XII, зокрема, частини 1-2, 4-9 статті 19 якого викладено в наступній редакції:
"для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.
До виконання підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, зараховується забезпечення роботою осіб з інвалідністю на підприємствах, в організаціях громадських об`єднань осіб з інвалідністю шляхом створення господарських об`єднань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, та підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю з метою координації виробничої, наукової та іншої діяльності для вирішення спільних економічних та соціальних завдань.
Пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію:
про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;
необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.
Отримана від Пенсійного фонду України інформація, яка містить ознаки порушень законодавства про створення робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, є підставою для проведення перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю".
Закон від 18 жовтня 2022 року № 2682-IX набрав чинності 06.11.2022 року.
Крім того, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2023 року №553 Порядок від 31 січня 2007 року № 70, яким було врегульовано питання подачі роботодавцями звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю, втратив чинність.
Таким чином, подання роботодавцями до Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звіту про працевлаштування осіб з інвалідністю (форма № 10-ПОІ) вже не вимагається. Тобто за 2023 рік подавати звіт не потрібно. Відповідну інформацію щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю отримує від Пенсійного фонду України.
Частинами 1 - 3 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (в редакції Закону від 18 жовтня 2022 року № 2682-IX) передбачено що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.
Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно частин 12 - 14 вищевказаного Закону, керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.
Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.
Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України.
Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону №875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Згідно із вимогами частини 4 статті 20 Закону №875-XII, адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому, до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.
Оскільки, відповідач не виконав нормативу по працевлаштуванню у 2023 році осіб з інвалідністю та в строк до 15.04.2024 року самостійно не сплатив адміністративно-господарські санкції за два робочих місця, призначені для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайняті ними, в розмірі 29362830,64 грн., то позивачем складено розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік.
Вказаний розрахунок розміщено в електронному кабінеті відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських правовідносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Згідно із ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських правовідносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Отже, при вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.
Елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками.
Згідно до ч. 1 ст. 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний.
В силу ч. 3 ст. 18-1 цього Закону державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.
З аналізу норм Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» вбачається, що обов`язок щодо працевлаштування інвалідів покладено як на суб`єктів господарювання так і на державу, від імені якої діють відповідні державні служби зайнятості.
Обов`язок суб`єкта господарювання полягає у виділенні та створенні робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, створенні умов праці та надання інформації державній службі зайнятості, необхідної для працевлаштування осіб з інвалідністю. В той же час, обов`язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення», роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).
Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що обов`язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатися пошуком таких осіб для працевлаштування.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 року по справі №820/2124/16, від 04.07.2018 року по справі №818/521/16 та від 11.09.2018 року по справа №812/1135/18.
З матеріалів справи вбачається, що адміністрацією ПРАТ «КАМЕТ-СТАЛЬ» було видано наказ № 1117 від 29.12.2022 року.
Відповідно до цього розпорядчого документу у штатному розписі ПРАТ «КАМЕТ-СТАЛЬ» було створено та заброньовано на 2023 рік робочі місця в структурних підрозділах підприємства для працевлаштування осіб з інвалідністю у кількості 346 робочих місць.
02 січня 2023 року ПРАТ «КАМЕТ-СТАЛЬ» своєчасно повідомила Кам`янський міський центр зайнятості про наявність вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю у кількості 143 вакансії, про що свідчить Звіт за формою 3-ПН від 02.01.2023 року № 143-1 (додається до відзиву на позовну заяву). При цьому, на момент подання звітності у відповідача працевлаштовані 203 особи з інвалідністю.
Протягом звітного року, 2023 року, ПРАТ «КАМЕТ-СТАЛЬ» своєчасно та регулярно надавав до Кам`янського міського центру зайнятості звітність за формою 3-ПН, які наявні в матеріалах справи та завдяки сприянню центру зайнятості у 2023 році відповідачем працевлаштовані 11 осіб з інвалідністю.
Отже, при середньообліковій чисельності штатних працівників, яким встановлена інвалідність у роботодавця у 2023 році - 7460 осіб згідно з Розрахунком, наданим позивачем разом з позовною заявою, кількість створених відповідачем робочих місць у 2023 році для осіб з інвалідністю склала 346 робочих місць відповідно до вищенаведеного наказу, що значно перевищує норматив з працевлаштування осіб з інвалідністю, який становить 298 осіб, відповідно до позовної заяви та розрахунку позивача.
На виконання пункту 4 частини третьої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення», відповідач протягом 2023 року регулярно та своєчасно подавав до Кам`янської філії Дніпропетровського міського центру зайнятості звітність Інформація про попит на робочу силу (вакансії) за формою №3-ПН про наявність вільних робочих місць (про отримання звітів міським центром зайнятості свідчать підписи відповідальних осіб центрів зайнятості, які приймали звітність, а також лист Кам`янської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 11.01.2024 року №15/2024 ).
Відповідно до листа Кам`янської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 11.01.2024 року №15/2024 протягом 2023 року представники Приватного акціонерного товариства «КАМЕТ-СТАЛЬ» регулярно брали участь в заходах з пошуку та сприяння працевлаштуванню осіб з інвалідністю, які організовувала та проводила Кам`янська філія Дніпропетровського обласного центру зайнятості а саме: 06.06.2023 року, 08.06.2023 року, 14.09.2023 року, 02.11.2023 року, 01.12.2023 року, 27.12.2023 року.
Крім того, у 2023 році відповідач з власної ініціативи розміщав у засобах масової інформації рекламу із запрошенням про працевлаштування осіб з інвалідністю, зокрема, на рекрутингових платформах: OLX, robota.ua, що підтверджується копіями витягів з веб сторінок, які надані відповідачем.
Відповідно до листа Кам`янської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 11.01.2024 року №15/2024 останній підтвердив відсутність необґрунтованих відмов з боку адміністрації відповідача в працевлаштуванні осіб з інвалідністю в 2023 році.
Отже, з зазначених обставин справи видно, що відповідач у 2023 році здійснив усіх залежних від нього заходів по працевлаштуванню інвалідів та працевлаштовано осіб з інвалідністю, у зв`язку з чим, відсутні правові підстави для стягнення з останнього адміністративно-господарських санкцій.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 02.08.2024 року.

Суддя М.В. Дєєв