Справа № 440/8435/24
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/8435/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Удовіченка С.О., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в якому просить:

Визнати протиправними дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 08.03.2024 року № 99.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 29.02.2024 зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 26.10.1992, з 13.11.1992 по 11.01.1993, з 12.01.1993 по 27.05.1994, з 30.03.1995 по 01.02.1996, з 11.02.1997 по 30.07.1999 та періоди виплати по безробіттю з 28.08.1994 по 30.05.1995, з 06.05.1996 по 14.01.1997 роки.

В обгрунтування позовної заяви позивач вказував на протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 08.03.2024 року № 99, оскільки подав усі необхідні та можливі документи для призначення пенсії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.07.2024прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено проводити розгляд справи у письмовому провадженні.

29.07.2024 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якому відповідач заперечував проти задоволення позову, вказуючи на його безпідставність. Зазначив, що оскаржуване рішення за принципом екстериторіальності прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

05.08.2024 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в якому відповідач проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що на дату звернення із заявою про призначення пенсії позивач не має достатнього страхового стажу. Крім того, позивачу не зараховано спірні періоди до страхового стажу, оскільки останній працював в російській федерації.

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

29.02.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як часник бойових дій, звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та 08.03.2024 прийнято рішення № 9, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Підставою для відмови слугувало те, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стахового стажу не зараховано період перебування слухачем підготовчого відділення з 20.12.1980 по 31.08.1981, згідно записів № 4-5 у трудовій книжці від 06.10.1982 серії НОМЕР_1 оскільки після навчання особа не отримує певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівня; періоди роботи на підприємствах російської федерації з 01.01.1992 по 26.10.1992, з 13.11.1992 по 11.01.1993. з 12.01.1993 по 27.05.1994, з 30.03.1995 по 01.02.1996, з 11.02.1997 по 30.07.1999, згідно записів № 19-29 трудової книжки від 06.10.1982 серії НОМЕР_1 та періоди виплати допомоги по безробіттю з 28.08.1994 по 30.05.1995 і з 06.05.1996 по 14.01.1997 згідно довідок від 21.06.199 № 228 та 7145, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року; період підприємницької діяльності з 15.05.2003 по 3.12.2003, оскільки, згідно довідки від 24.04.2023 № 1600-0505-8/30158, внески не сплачувалися.

Позивач вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 08.03.2024 № 9, звернувся до суду із позовом в якому просить скасувати дане рішення та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 29.02.2024 зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 26.10.1992, з 13.11.1992 по 11.01.1993, з 12.01.1993 по 27.05.1994, з 30.03.1995 по 01.02.1996, з 11.02.1997 по 30.07.1999 та періоди виплати по безробіттю з 28.08.1994 по 30.05.1995, з 06.05.1996 по 14.01.1997 роки.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача в частині незарахування страхового стажу за періоди роботи з 01.01.1992 по 26.10.1992, з 13.11.1992 по 11.01.1993, з 12.01.1993 по 27.05.1994, з 30.03.1995 по 01.02.1996, з 11.02.1997 по 30.07.1999 та періоди виплати по безробіттю з 28.08.1994 по 30.05.1995, з 06.05.1996 по 14.01.1997 роки, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

У статті 1 вказаного Закону № 1058-ІV наведено наступні визначення:

Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбачуваного цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За приписами пункту 1 частини першої статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно частини другою статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

За приписами пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-ІV право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення націонладних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Як випливає із оскаржуваного рішення, відповідач встановив, що документально підтверджений загальний (страховий) стаж ОСОБА_2 становить 30 років 03 місяці 13 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Судом встановлено, що відповідачем, зокрема, не зараховано до страхового стажу позивача не зараховано відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 06.10.1982 періоди роботи на підприємствах російської федерації з 01.01.1992 по 26.10.1992, з 13.11.1992 по 11.01.1993. з 12.01.1993 по 27.05.1994, з 30.03.1995 по 01.02.1996, з 11.02.1997 по 30.07.1999, згідно записів № 19-29 трудової книжки від 06.10.1982 серії НОМЕР_1 та періоди виплати допомоги по безробіттю з 28.08.1994 по 30.03.1995 і з 06.05.1996 по 14.01.1997 згідно довідок від 21.06.199 № 228 та 7145, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Оцінюючи такі мотиви відповідачів, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Суд відхиляє посилання відповідачів на обставину припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, оскільки таке припинення не стосується (не впливає) періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в час дії вказаної Угоди.

Відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (надалі постанова №1328), Україна вийшла з вищезазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02.12.202. Отже, до набрання чинності постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою.

Варто зауважити, що відповідно до частини першої статті 70 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, припинення договору відповідно до його положень або відповідно до Конвенції звільняє учасників договору від усякого зобов`язання виконувати договір у майбутньому та не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників, які виникли в результаті виконання договору до його припинення.

При цьому, відповідно до частини другої статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в російській федерації, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття стажу.

Крім того, в рішенні Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009 чітко зазначено, що конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної декларації прав людини, пункту 4 статті 1 Європейської соціальної хартії та статті 46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з повномаштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та військовою агресією по відношенню до громадян України, відповідачем не може бути відмовлено у врахуванні стажу позивача за періоди роботи на території росії.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно не зараховано до трудового стажу позивача періоди роботи на підприємствах російської федерації з 01.01.1992 по 26.10.1992, з 13.11.1992 по 11.01.1993. з 12.01.1993 по 27.05.1994, з 30.03.1995 по 01.02.1996, з 11.02.1997 по 30.07.1999, згідно записів № 19-29 трудової книжки від 06.10.1982 серії НОМЕР_1 та періоди виплати допомоги по безробіттю з 28.08.1994 по 30.03.1995 і з 06.05.1996 по 14.01.1997.

Таким чином Головним управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області передчасно прийнято рішення від 08.03.2024 року № 99, а тому остання є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи позовну вимогу щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 29.02.2024 зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 26.10.1992, з 13.11.1992 по 11.01.1993, з 12.01.1993 по 27.05.1994, з 30.03.1995 по 01.02.1996, з 11.02.1997 по 30.07.1999 та періоди виплати по безробіттю з 28.08.1994 по 30.05.1995, з 06.05.1996 по 14.01.1997, суд зазначає наступне.

Згідно з абзацом 13 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно із пунктом 4.3 4.3. Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Враховуючи, що оскаржуване рішення прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, то саме останнє необхідно зобов`язати зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 26.10.1992, з 13.11.1992 по 11.01.1993, з 12.01.1993 по 27.05.1994, з 30.03.1995 по 01.02.1996, з 11.02.1997 по 30.07.1999 трудової книжки від 06.10.1982 серії НОМЕР_1 та періоди виплати допомоги по безробіттю з 28.08.1994 по 30.03.1995 і з 06.05.1996 по 14.01.1997 згідно довідки від 21.06.199 № 228.

Щодо позовної вимоги зобов`язати територіальний орган Пенсійного фонду України призначити пенсію, суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідачів та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, враховуючи те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності рішення Головного управління пенсійного фонду в Івано-Франківській області, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.02.2024.

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 139, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 08.03.2024 року № 99.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.1992 по 26.10.1992, з 13.11.1992 по 11.01.1993, з 12.01.1993 по 27.05.1994, з 30.03.1995 по 01.02.1996, з 11.02.1997 по 30.07.1999 трудової книжки від 06.10.1982 серії НОМЕР_1 та періоди виплати допомоги по безробіттю з 28.08.1994 по 30.03.1995 і з 06.05.1996 по 14.01.1997.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.02.2024 про призначення дострокової пенсії за віком

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко