Справа № 580/5503/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року справа № 580/5503/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши правилами спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом адвоката Макеєва В.Ф. від імені ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

31.05.2024 адвокат Макеєв В.Ф. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) подав у Черкаський окружний адміністративний суд позов до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяви позивача про надання йому, як військовозобов`язаному, який має дружину з інвалідністю ІІ групи, відстрочки від призову під час мобілізації на підставі абз.11, ч.1 ст.23 Закону України від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача про надання йому відстрочки від призову під час мобілізації та прийняти рішення, яким надати йому, як військовозобов`язаному, який має дружину з інвалідністю ІІ групи, відстрочку від призову під час мобілізації на підставі абз.11, ч.1 ст.23 вказаного Закону.

Додатково просив судові витрати покласти на відповідача

Обґрунтовуючи зазначили, що дружина позивача є особою з інвалідністю ІІ групи. Тому він звернувся до відповідача зі вказаною вище заявою. Однак відповідач листом повідомив, що він має особисто з`явитися до нього з оригіналами документів, які підтверджують наявність підстав на отримання відстрочки після 20.05.2024. Вважає, що має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до вказаної вище норми Закону, а відповідач діє всупереч вимог законодавства. У позовній заяві представник позивача зазначив, що позивач робить заяву про те, що надасть суду розрахунок понесених судових витрат, які він має сплатити адвокату у зв`язку з розглядом справи разом з доказами понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

05.06.2024 ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

01.07.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Обґрунтовуючи зазначив, що надав відповідь на заяву позивача листом від 08.05.2024, яким повідомив про необхідність обов`язку особистої явки для оформлення відстрочки з посиланням на норми відповідного законодавства. Надання відстрочки не може відбуватись дистанційно, оскільки це унеможливлює фіксацію в облікових, а також особистих документах позивача відомостей про відстрочку, за наявності підстав для її отримання. У разі отримання відстрочки від призову вносяться відомості до військового квитка, а саме запис про її надання, до листа оригінал військово-облікового документу додано не було. Стверджує, що на момент звернення позивача відповідач не надавав відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, а лише виконував прийняте рішення Черкаської районної військової адміністрації.

08.07.2024 на адресу суду від представника позивача надійшло заперечення на відзив на адміністративний позов, в якому просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Обґрунтовуючи зазначив, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»(пункт 59 Порядку №560). Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення. У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку. До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Таким чином, вказані вище аргументи відповідача є надуманими, та такими, що не відповідають законодавству.

Усі подані документи суд долучив до матеріалів адміністративної справи.

Оскільки обґрунтовані заяви про розгляд справи з викликом сторін у судове засідання суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити в справі експертизу або викликати для допиту свідків, суд вирішив справу розглянути правилами спрощеного провадження без такого виклику (у письмовому провадженні) на підставі письмових доказів.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 підтверджується, що 25.08.2018 між позивачем та громадянкою ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, про що 25.08.2018 вчинений відповідний актовий запис №1424.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №055839 дружині позивача 02.06.2023 встановлена ІІ група інвалідності за загальним захворюванням.

Пенсійним посвідченням від 17.04.2024 серії НОМЕР_4 підтверджується, що дружині позивача призначена пенсія з інвалідності 2 групи.

Позивач засобами поштового зв`язку направив відповідачу заяву від 01.05.2024 про надання відстрочки від призову на військову служба під час мобілізації відповідно до абз.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку з наявністю дружини з інвалідністю ІІ групи. Просив надати належним чином оформлене рішення про надання відстрочки від призову та направити його на поштову адресу. До неї додав нотаріально засвідчені копії документів.

Листом №6340/12 від 06.05.2024 відповідач повідомив, шо враховуючи, що розгляд документів про надання відстрочки комісією РВА здійснюється терміном понад один місяць та перевищує час, що залишився до набрання чинності закону та відсутністю нового порядку та правил оформлення відстрочки, перевірку (погодження) документів для оформлення відстрочки тимчасово припинено з 25.04.2024 до 20.05.2024. Додатково вказав, що позивачу для подання документів для перевірки підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації необхідно особисто з`явитись до нього з оригіналами документів, які підтверджують наявність підстав на її отримання після 20.05.2024.

Не погоджуючись зі вказаним, позивач звернувся до суду позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - ЗУ № 3543-XII).

Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені ст. 23 ЗУ № 3543-XII. Водночас підстави звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону №2232-XII.

Щодо вказаних обставин суд урахував, що позивач є військовозобов`язаним - особою, яка перебуває у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 ЗУ № 3543-XII, на який посилався позивач у заяві до відповідача, передбачає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Тобто, саме під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема, чоловіки, які мають дружину з числа осіб з інвалідності ІІ групи, не підлягають призову на військову службу.

Позивач подав заяву від 01.05.2024, в якій просив надати йому відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією у зв`язку з наявністю дружини з інвалідністю ІІ групи.

Згідно з ч.ч.7, 8 ст.23 ЗУ №3543-XII перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Врахувавши вказані вище обставини справи та норми ЗУ № 3543-XII, суд дійшов висновку, що позивач мав законне сподівання на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Вказані вище документи позивач долучав до заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Тому відповідач мав обов`язок їх розглянути у встановленому законом порядку.

Щодо порядку оформлення відстрочки суд урахував.

Згідно з п.74 розділу VI Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 року №352 (далі Положення), відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу відстрочка від призову на строкову військову службу надається громадянам за рішенням призовної комісії: за сімейними обставинами, за станом здоров`я, для здобуття освіти та продовження професійної діяльності, а у випадках, які не передбачені зазначеним Законом, - за рішенням обласної призовної комісії на підставі подання районної (міської) призовної комісії.

Право на одержання призовниками відстрочки від призову повинно бути підтверджено відповідними документами, які подаються призовниками районному (міському) територіальному центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі наявності права на відстрочку медичний огляд призовників, придатних до військової служби за станом здоров`я, не проводиться. Дані про їх стан здоров`я вносяться до книги протоколів засідань районної (міської) призовної комісії за результатами медичного огляду під час приписки до призовної дільниці або раніше проведеного медичного огляду під час проходження призовної комісії.

Згідно з п.80 розділу VI Положення районна (міська) призовна комісія за результатами вивчення особистості призовника, його сімейного стану, інших об`єктивних обставин може ухвалити рішення щодо клопотання перед призовною комісією вищого рівня про надання відстрочки від призову у випадках, не передбачених Законом України Про військовий обов`язок і військову службу.

Для розгляду зазначеного питання районна (міська) призовна комісія надсилає відповідній комісії вищого рівня мотивоване клопотання, особову справу призовника, витяг із рішення районної (міської) призовної комісії та копії відповідних документів для ухвалення рішення призовною комісією вищого рівня.

Призовна комісія вищого рівня повинна розглянути клопотання районної (міської) призовної комісії протягом 15 днів з дати надходження на її розгляд документів, але не пізніше дати закінчення призову на строкову військову службу.

Після винесення комісією вищого рівня відповідного рішення протягом п`яти днів особова справа призовника разом із засвідченим витягом із книги протоколів засідання призовної комісії вищого рівня повертається районному (міському) територіальному центру комплектування та соціальної підтримки для подальшого обліку.

Відповідно до п.82 розділу VI Положення рішення районних (міських) призовних комісій про надання відстрочки від призову за сімейними обставинами, за станом здоров`я, для здобуття освіти, продовження професійної діяльності та в інших випадках ухвалюються на підставі поданих документів і вносяться до протоколів засідань районної (міської) призовної комісії та облікових карток призовників із зазначенням строку, до якого надано відстрочку.

Згідно з п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (далі Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

Відповідно до абз.9 п.11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Суд також урахував, що на момент звернення позивача зі вказаною вище заявою діяв Порядок надання відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією, визначений в абзаці 7 пункту 4.19. Інструкції з підготовки та проведення мобілізаційного розгортання Збройних Сіп України, затвердженої наказом Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 15 грудня 2017 року №19ДСК, згідно з яким військовозобов`язаний, який має право на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією надає відповідну заяву до місцевого органу виконавчої влади. Після розгляду заяви місцевим органом виконавчої влади територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виконує прийняті ним рішення.

Оскільки відповідач є органом військового управління, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, саме на нього покладено обов`язок щодо прийняття рішення про надання відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час.

Водночас з 18.05.2024 змінено порядок отримання відстрочки від військової служби, адже були внесені зміни до ст.23 ЗУ №3543-XII. Також із вказаної дати набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі Порядок №560), який визначає алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки.

Відповідно до п.п.56, 57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Згідно з п.58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (п.59 Порядку №560).

Відповідно до п.60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, крім підстав, зазначених у пункті 2 частини першої, пунктах 3, 4, 5 частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", здійснюється за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Для продовження строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаний з виданням Указу Президента України про продовження строку проведення мобілізації подає (надсилає) на розгляд комісії заяву у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Встановлені обставини та згаданий лист відповідача доводять, що він за результатами розгляду вказаної вище заяви позивача не прийняв відповідного рішення та не оформив для позивача відстрочки від призову під час мобілізації або обґрунтованої відмови в її наданні. Роз`яснення відповідача листом про припинення з 25.04.2024 до 20.05.2024 перевірки (погодження) документів для оформлення відстрочки та необхідність особистої присутності позивача разом з оригіналами документів, які дають право на відстрочку від призову, не узгоджуються зі вказаними вище передбаченими законом підставами та способом дій такого суб`єкта владних повноважень щодо обов`язку винести акт владно-управлінського характеру (рішення).

Зважаючи, що відповідач не прийняв акту владно-розпорядчого характеру щодо отриманої заяви позивача про надання йому відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією, як військовозобов`язаному, який має дружину з інвалідністю ІІ групи, не з`ясовував передбачених вказаним Законом підстав для надання відстрочки, порушення заявленого права позивача допущене відповідачем саме бездіяльністю щодо прийняття рішення за результатами розгляду його заяви. Тому передчасні позовні вимоги зобов`язати відповідача прийняти конкретний вид рішення. Для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст.2 КАС України щодо ефективного способу повного захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку визнати протиправною бездіяльність відповідача саме щодо прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивача та зобов`язати його повторно розглянути з дотриманням порядку, меж, строку та способу дій, визначених законом, вказану вище заяву позивача, та за результатами її розгляду прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням вказаних судом мотивів у цьому рішенні.

Посилання відповідача на рішення Черкаського окружного адміністративною суду у справі №580/1848/24 не враховано, оскільки воно стосується інших правовідносин та учасників, не мають преюдиційного значення відповідно до ст.78 КАС України.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у вказаних вище частинах.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд урахував.

Згідно з вимогами ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанцією від 30.05.2024 в сумі 1211,20 грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно задоволеній частині позову половина суми.

Щодо професійної правничої допомоги адвоката.

У позовній заяві представник позивача адвокат Макеєва В.Ф. зазначив, що позивач робить заяву про те, що надасть суду розрахунок понесених судових витрат, які він має сплатити адвокату у зв`язку з розглядом справи разом з доказами понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Належні, достовірні та допустимі докази сплати позивачем коштів на рахунок зазначеного вище адвоката відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.3 вказаної статті КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною п`ятою вказаної статті КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, компенсації за рахунок іншої сторони підлягає не будь-яка правова допомога, а саме професійна правнича, виконавцем якої є адвокат.

Відповідно до ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд врахував, що відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не подав.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 висловлено правову позицію, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд врахував, що адміністративна справа розглянута правилами спрощеного письмового провадження. Тобто, ознак складної не мала. Позовна заява підписана вказаним вище адвокатом. Зміст позовної заяви свідчить, що її складено фахівцем в галузі права. Водночас позивач не повідомляв суд про причини неможливості своєчасно подати докази сплати судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу адвоката. У цьому контексті суд урахував відсутність таких відомостей у позовній заяві та письмових заяв з дати відкриття провадження у справі 05.06.2024. Враховуючи тривалість судового розгляду справи, відсутність попереднього розрахунку витрат позивача на послуги адвоката, договору з ним, доказів оплати таких послуг, суд дійшов висновку про відсутність поважних причин ненадання позивачем доказів таких витрат та наявність підстав для вирішення питання розподілу судових витрат під час вирішення позовних вимог, відповідно - про відсутність підстав для їх присудження з відповідача із-за відсутності доказів оплати послуг адвоката.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 138-139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити частково адміністративний позов адвоката Макеєва В.Ф. від імені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.05.2024 про надання йому відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) повторно розглянути з дотриманням порядку, меж, строку та способу дій, визначених законом, заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 01.05.2024 щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією на підставі п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як військовозобов`язаному, який має дружину з інвалідністю ІІ групи, та за результатами їх розгляду прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням вказаних судом мотивів у цьому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору за звернення позовною заявою до адміністративного суд в сумі 605,60грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 05.08.2024.