Справа № 380/16573/24
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 серпня 2024 рокусправа № 380/16573/24

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кисильова О.Й., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування грошового забезпечення в 2020, 2021, 2022 та 2023 роках, з урахуванням прожиткового мінімуму доходів громадян встановленого для працездатних осіб станом на 1 січня того року, в якому проводилось нарахування;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період служби з січня 2020 року по травень 2023 року, з урахування прожиткових мінімумів для працездатних осіб відповідно станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023, за вирахуванням фактично виплачених сум грошового забезпечення, податків та зборів.

Позивач разом із позовною заявою подав заяву про поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що введення в Україні воєнного стану та те, що позивач перебуває на військовій службі та захищає суверенітет та територіальну цілісність нашої Держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації і відповідно до законодавства та статуту ЗСУ не може залишати частину для вирішення власних справ є беззаперечними обставинами, що значно ускладнюють або унеможливлюють своєчасно звернутися до суду за відновленням своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи суддя встановила, що позовна заява не відповідає вимогам КАС України з наступних підстав.

Частиною 1 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого згаданим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 згаданої статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи згаданим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення згаданим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 згаданого Кодексу.

Однак, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Так, частиною першою статті 233 КЗпП (в редакції, яка набула чинності з 19.07.2022) встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.04.2023 у справі № 260/3564/22, від 19.01.2023 у справі №460/17052/21 та від 25.04.2023 у справі №380/15245/22.

Зі позовних вимогах слідує, що позивач не вказує за який період проходження військової служби відповідач допустив, на думку позивача, протиправну бездіяльність щодо не нарахування грошового забезпечення у належному розмірі.

Разом із тим, у тексті позовної заяви позивач відмічає, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 25.12.2012 по 15.11.2022 та у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 15.11.2022 по 29.05.2023.

Втім, відповідачем у позовній заяві зазначений тільки ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, суддя звертає увагу, що заявляючи вимоги про здійснення перерахунку грошового забезпечення в 2020, 2021, 2022 та 2023 роках, позивачу необхідно визначитись із конкретним періодом за який потрібно, на якого думку, здійснити перерахунок грошового забезпечення, із належними відповідачами у справі та, в разі необхідності, подати оформлену позовну заяву з зазначенням співвідповідача, чи уточненням позовних вимог.

Оскільки позивач у тексті позовної заяви зазначає період з 25.12.2012 по 15.11.2022 та з 15.11.2022 по 29.05.2023, то суддя вважає за необхідне надати оцінку дотримання позивачем строку звернення до суду в межах вказаного періоду.

Із позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується із бездіяльністю відповідача щодо не нарахування грошового забезпечення в 2020, 2021, 2022 та 2023 роках, з урахуванням прожиткового мінімуму доходів громадян встановленого для працездатних осіб станом на 1 січня того року, в якому проводилось нарахування.

Таким чином, на спірні правовідносини щодо нарахування грошового забезпечення в 2020, 2021 роках та до 19.07.2022 року розповсюджуються положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19.07.2022), відтак, право позивача на звернення до суду із цим позовом за вказаний період не обмежується будь-яким строком.

Суддя зауважує, що відповідно до пункту першого глави XIX Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року №383 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236" дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 червня 2023 року.

Щодо періоду з 19.07.2022 по 29.05.2023, то суддя зауважує, що при вирішенні дотримання позивачем строку звернення до суду слід застосовувати положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України, якою визначено тримісячний строк звернення до суду.

Варто відмітити, що строк звернення до суду із цією частиною позовних вимог, з урахуванням положень глави XIX Прикінцевих положень КЗпП України, закінчився 01.07.2023 (з урахуванням того, що 01.07.2023 є вихідним днем, то останнім днем для подання позовної заяви є 03.07.2023).

До суду із цим позовом позивач звернувся 01.08.2024.

Відтак, позивач пропустив строк звернення до суду із вимогами щодо нарахування грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 29.05.2023.

Суддя вважає, що введення в Україні воєнного стану не є поважною причину пропуску строку звернення до суду.

У свою чергу, покликання позивача на те, що він перебуває на військовій службі та захищає суверенітет та територіальну цілісність нашої Держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації, що перешкоджало своєчасному зверненню до суду, суддя не бере до уваги, оскільки позивач не надав доказів того, що у період з 03.07.2023 по 01.08.2024 він перебував у зоні бойових дій, захищаючи суверенітет та територіальну цілісність України.

Матеріали справи містять докази того, що ОСОБА_1 з 29.05.2023 обіймає посаду начальника відділення зв`язку ВОС ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Отже, заява про поновлення строку звернення до суду не містить належних обгрунтувань поважності причини пропуску строку звернення до суду із вимогами щодо нарахування грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 29.05.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відтак, позивачу відповідно до частини шостої статті 161 КАС України слід подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші підстави для поновлення строку звернення до суду з цим позовом (якщо такі є).

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч.1 ст.169 КАС України).

За таких обставин позовна заява відповідно до ч. 2 ст. 160 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків, а саме:

- надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та вказати обставини, які можуть бути враховані судом, як поважні для поновлення пропущеного строку із наданням відповідних доказів;

- уточнити позовні вимоги, вказавши за який період відповідач, на думку позивача, допустив протиправну бездіяльність;

- надати суду позовну заяву із визначенням належного співвідповідача, а також копії позову для направлення відповідачу у справі.

Керуючись ч. 1 ст. 169 КАС України,

у х в а л и л а :

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання даної ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 380/16573/24 та зазначенням прізвища судді, яка прийняла ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується.

СуддяКисильова Ольга Йосипівна