Справа № 643/6156/24
Суддя: Афанасьєв В. О.
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/6156/24
Провадження № 2-а/643/50/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2024 м.Харків

Московський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді Афанасьєва В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа - інспектор 2 взводу 3 роти батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Панчоха Лілія Володимирівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з вказаним адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 , посилаючись на те, інспектор взводу 2 роти 3 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Панчоха Лілія Володимирівна винесла протиправну постанову серія ЕНА № 2314376 від 04.06.24р., якою наклала на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу 340 грн за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що позивач керуючи ТЗ TOYOTA CAMRY HYBRID, державний номер НОМЕР_1 в населеному пункті рухався зі швидкістю 76 км/год. при цьому перевищив максимальне встановлені обмеження швидкості руху на 26 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM ТС00116.

З урахуванням додаткових пояснень, вважає, що вказана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є незаконною з наступних підстав:

- постанова не відповідає вимогам закону, оскільки була винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт моїх неправомірних дій, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

-постанова не містить достовірних даних про дійсні обставини справи, зокрема, місце вчинення правопорушення, в якому в цю дату та час були встановлені «ІНФОРМАЦІЙНО-ВКАЗІВНІ ЗНАКИ» 5.49, 5.51 «Початок населеного пункту» 5.50, 5.52 «Кінець населеного пункту», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості», відповідно до ДСТУ 4100:2021 Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування.

- до того ж, ставлення позивачу у вину порушення вимог пп. 12.4 ПДР було зроблено у відриві від пп. б) пп. 12.9 п. 12 ПДР, який забороняє перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31. Отже, спірна постанова не містить достовірних даних про дійсні обставини справи, зокрема, встановлені в цю дату та час дорожні знаки 5.49, 5.51, 5.50, 5.52, 3.29, 3.31 на ділянці дороги, яка визначена автором спірної постанови як місце вчинення правопорушення.

-поліцейський під час фіксування швидкості на приладі TruCam тримав його в руках, чим порушив положення ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання ПДР.

Крім того, позивач вважає, що винесена постанова не відповідає вимогам закону, оскільки була винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт моїх неправомірних дій, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Позивач просить суд скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2314376 від 04.06.24, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження закрити та стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувались.

25.06.2024 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому останній проти позову заперечує та вказує, що працівник патрульної поліції при фіксації швидкості автомобіля, яким керував ОСОБА_1 в час і місці, вказаних в протоколі, діяв відповідно до вимог законодавства, оскаржувана постанова відповідає вимогам законодавства та є законною, лазерний вимірювач швидкості «Трукам» відноситься до ручних приладів і використовується працівниками Департаменту, в зв`язку із чим, пройшов повірку, тому з огляду на дотримання процедури розгляду справи відносно позивача та прийняття рішення на підставі, у спосіб та в межах повноважень, визначених законодавством, - підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

26.06.2024 від позивача надійшла відповідь на відзивв якому крім іншого зазначив, що до суду разом з відзивом представником відповідача було подано файли з фото та записом «2-2-dcab96b0-322b-11ef-a0c1-4de2abfeebd9», «2-2-e84dcc90-322b-11ef9c24-6bd1e64478c8», зроблені приладом TruCam, яким зафіксовано швидкість руху транспортного засобу, яким він керував, однак відсутня інформація щодо того, що зображена на фото частина траси розташована в межах населеного пункту, за напрямком руху автомобіля відсутній дорожній знак, яким позначається початок або кінець населеного пункту. Фіксація швидкості руху автомобіля здійснена без співставлення з дорожніми знаками, іншими об`єктами, які б вказували на те, що керуємий позивачем автомобіль на момент фіксації рухався у населеному пункті. Координати фіксації швидкості руху автомобіля з вказаного файлу встановити не вдається можливим.

Вважає, що наведені відповідачем у відзиві безпідставні та необґрунтовані заперечення доцільно відхилити.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст.19Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст.2 КАС України критеріям, перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст.9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи встановлено, що04.06.2024 поліцейським взводу №2 роти №3 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП лейтенантом поліції Панчохою Л.В., було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 340 грн. за порушення п. 12.4 ПДР України, відповідно до якої ОСОБА_1 04.06.2024 о 15 год. 05 хв. керуючи т.з. «Toyota Camry Hybrid» н.з. НОМЕР_1 в Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 2, в населеному пункті рухався зі швидкістю 76 км/год., при цьому перевищив максимальне встановлене обмеження швидкості руху на 26 км/год.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Пунктом 11 ч. 1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353 встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

У відповідності до ч. 1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

А висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ч. ч. 1-3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з частинами 1-3 статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Як вбачається з вищевказаної постанови інспектора патрульної поліції фіксування швидкості автомобіля позивача здійснювалось за допомогою приладу TruCam ТС ТС00116.

Згідно даних відеозапису на оптичному диску, наданого з відзивом відповідачем, автомобіль TOYOTA CAMRY HYBRID, державний номер НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 76 км/год, що є перевищенням дозволеної швидкості руху в населених пунктах згідно ПДР на 26 км/год.

Інструкція виробника Laser Technologe Inc, США, використання лазерного вимірювача TruCam LTІ 20/20, що міститься на оптичному диску, передбачає можливість використання даного приладу в автоматичному режимі, вказаний режим дозволяє автоматично фіксувати номерний знак та швидкість руху транспортного засобу. Слід зазначити, що відповідно до наведеної інструкції лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 може використовуватись як в мобільному так і в статичному положенні. Тобто поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Під час фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад автоматично здійснює фотографування транспортного засобу порушника. Вказаний вимірювач швидкості здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Правильність реалізації у приладі TruCAM зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 р. № 437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки.

До вказаного переліку було включено засіб вимірювальної техніки - «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruCAM LTI 20/20», який на підставі вказаного наказу було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3 197-12.

Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки.

Відповідно до ст. 17 «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 р. № 1314-VI (набрав чинності 01.01.2016 р.) законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 №UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Отже, лазерні вимірювачі швидкості TruCam дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки підтверджено придатність вищевказаного лазерного вимірювача до застосування, а тому відсутні підстави ставити під сумнів результати вимірювання швидкості транспортного засобу даним приладом.

Доводи позивача що використання приладу у ручному режимі, а не стаціонарно монтованим способом суперечить вимогам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», є безпідставними, оскільки статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Отже, вказаною нормою не встановлено обмежень щодо використання лазерного вимірювача швидкості TruCam в ручному режимі.

Окрім того, суд зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 є, насамперед, засобом вимірювання із допоміжною функцією фото- та відеофіксації, який конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що випливає із змісту Методичних рекомендації щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCam LTI 20/20 для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Отже, доводи позивача щодо неналежності використання приладу TruCam саме в ручному режимі спростовані матеріалами справи.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить відомостей, що ОСОБА_1 під час прийняття постанови визнавав допущення ним зазначеного у постанові порушення Правил дорожнього руху України.

Як убачається із матеріалів справи, Департамент патрульної поліції не надав до суду беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме порушення п. 12.4ПДР України.

Так, з наданих вищевказаного відеозапису події адміністративного правопорушення неможливо встановити, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , в час фіксації його руху поліцейським рухався в межах населеного пункту. При цьому відповідачем суду не надано будь-якого доказу (довідки, листа відповідної служби автомобільних доріг тощо) щодо того, що автомобіль позивача під час фіксування швидкості руху знаходився в зоні дії знаку «5.45» населеного пункту, де рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Суд зазначає, що наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 204/8036/16-а.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абзаців 1-2 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок, передбачений частиною другою статті 71 КАС України, щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не виконаний.

Враховуючи вищевикладене та, зважаючи на ту обставину, що відповідачем не доведено у встановленому законом порядку факту порушення ОСОБА_1 пункту 12.4 ПДР України, суд вважає, що вищевказана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача суму сплаченого при поданні позову до суду судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7 ч.1, 9 ч. 1, 122, 247, 251, 252, 280, 283 ч. 1 ч. 3, 284 КУпАП, ст. ст. 2 ч. 3, 77 ч. 2, 268-272, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №2314376 інспектора взводу 2 роти 3 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Панчоха Лілії Володимирівни від 04.06.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, - закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 484,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , місце проживання чи перебування, АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , місцезнаходження 03048, м.Київ, вул. Федора Ернеста, 3.

Суддя В.О. Афанасьєв