Справа № 440/7442/24
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

05 серпня 2024 рокум. ПолтаваСправа № 440/7442/24

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Головко А.Б., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

20 червня 2024 року через систему "Електронний суд" до Полтавського окружного адміністративного суду подана позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області у якій позивач просить: визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області України щодо відмови у здійсненні перерахунку календарної вислуги років, із зарахуванням пільгової вислуги років полковнику поліції ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області здійснити перерахунок календарної вислуги років із зарахуванням пільгової вислуги років полковнику поліції ОСОБА_1 20 років 05 місяців 23 дні вислугу в пільговому обчисленні у загальній кількості 09 років 04 місяці 09 днів, остаточно визначивши час служби в календарному обчисленні - 29 років 10 місяців 02 дні.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Зазначено, що недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду: заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску. Роз`яснено позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява повертається позивачеві. Роз`яснити позивачу, якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Копія ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року про залишення позовної заяви без руху надіслана судом до електронного кабінету представника позивача адвоката Баранової Віталії Іванівни та судом отримано повідомлення про доставлення копії ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року про залишення позовної заяви без руху до електронного кабінету представника позивача адвоката Баранової Віталії Іванівни 27 червня 2024 року.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Частиною 7 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Таким чином, днем вручення копії ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року про залишення позовної заяви без руху представнику позивача та позивачу є 27 червня 2024 року.

27 червня 2024 року до суду надійшла заява позивача від 27 червня 2024 року про усунення недоліків позовної заяви та про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду позивач зазначає, що дізнався про порушення свого права 23.05.2024 та посилається на такі обставини: введення в Україні карантину, введення в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, який на даний час триває, зупинення перебігу строків щодо оскарження рішень контролюючих органів, встановлених статтею 56 Податкового кодексу України у період з 24.02.2022, набрання рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/8432/21 законної сили 02.10.2021, звернення з листами до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області

Відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як слідує з матеріалів позову, ОСОБА_1 проходив службу у Національній поліції України. Згідно з наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 175 о/с, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) ЗУ «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції. Тобто, відносини публічної служби між сторонами припинилися з 24.04.2020.

У цьому наказі зазначено, що станом на день звільнення стаж служби в поліції в пільговому обчисленні - 29 років 10 місяців 02 дні; стаж служби в календарному обчисленні - 20 років 05 місяців 23 дні. Календарна вислуга років ОСОБА_1 20 років 05 місяців 23 дні та пільгова вислуга років 29 років 10 місяців 02 дні також зазначені в розрахунку вислуги років для призначення пенсії

Вважаючи, що має право на перерахунок календарної вислуги років із зарахуванням пільгової вислуги років полковнику поліції ОСОБА_1 20 років 05 місяців 23 дні вислугу в пільговому обчисленні у загальній кількості 09 років 04 місяці 09 днів, остаточно визначивши час служби в календарному обчисленні - 29 років 10 місяців 02 дні, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Таким чином, про порушення своїх прав чи законних інтересів позивач повинен був дізнатися 24.04.2020 року.

Позивач звернувся до суду з цим позовом лише 20 червня 2024 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строк, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Розумні строки в адміністративному судочинстві це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2022 року у справі № 990/102/22.

У постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №640/12324/19 колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на те, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 (зі змінами) з 12 березня 2020 року на усій території України установлено карантин з відповідними обмеженнями.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-ІХ внесено зміни, зокрема до Кодексу адміністративного судочинства України шляхом доповнення розділу VI Прикінцеві положення пунктом 3, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

18 червня 2020 року Верховною Радою України прийнято Закон України №731-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), пунктом 2 якого встановлено, що, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) останній набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

16 липня 2020 року вказаний Закон опубліковано у газетах Голос України за №119-120 та Урядовий кур`єр за №135, з огляду на що 17 липня 2020 року Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) набрав чинності.

Таким чином, процесуальні строки, продовжені Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30 березня 2020 року №540-IX, закінчилися 06 серпня 2020 року. Тому суд критично оцінює посилання позивача на Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Щодо посилання позивача на введення в Україні воєнного стану, суд зазначає наступне.

Законом України №2102-IX від 24 лютого 2022 року затверджено Указ Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законами України неодноразово затверджувалися Укази Президента України, якими продовжувався строк дії воєнного стану в Україні. На даний час військовий стан в Україні триває.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" (далі Закон № 389-VIII) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частинами першою та четвертою статті 26 Закону № 389-VIII встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (частина перша статті 10 Закону № 389-VIII).

Полтавський окружний адміністративний суд не припиняв роботи у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та безперервно здійснює своє діяльність.

Відтак, позивач мав можливість реалізувати своє право на звернення до адміністративного суду як шляхом подання позовної заяви безпосередньо через канцелярію суду, так і шляхом направлення позовної заяви до суду по пошті чи шляхом направлення позовної заяви через систему "Електронний суд".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 зазначила, що запровадження на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Таким чином, введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Позивачем не зазначено конкретних обставин, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку та не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин.

Натомість, у квітні 2023 року ОСОБА_1 звертався до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якої просив:

визнати протиправною відмову Головне управління Національної поліції в Полтавській області у зарахуванні пільгової вислуги років полковнику поліції ОСОБА_1 до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції;

зобов`язати Головне управління національної поліції в Полтавській області здійснити перерахунок та зарахувати полковнику поліції ОСОБА_1 до календарної вислуги років - 20 років 05 місяців 23 дні вислугу в пільговому обчисленні у загальній кількості 09 років 04місяці 09 днів, остаточно визначивши час служби в календарному обчисленні - 29 років 10 місяців 02 дні;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області внести зміни до наказу про звільнення №175 о/с від 24.04.2020;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 9 ЗУ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та виплатити за невраховані 9 календарних років у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 у справі № 440/4052/23 позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 05.05.2023 у справі № 440/4052/23 позовну заяву повернуто позивачу, у зв`язку із відкликанням.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 достовірно знав про порушення свого права ще в квітні 2023 року та реалізував своє право на звернення до суду під час дії воєнного стану в Україні шляхом подання позовної заяви.

При цьому дія воєнного стану в України не стала перешкодою для звернення позивача до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом в іншій справі №440/4052/23 з тотожними позовними вимогами та відкликання позову.

Звернення позивача до відповідачів із листами не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права. Позасудовий порядок вирішення таких спорів законом не встановлений.

У постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №826/4464/17 викладено правовий висновок, що пропуск відповідного строку на звернення до суду через байдужість до своїх прав або небажання скористатися цим правом не є поважною причиною пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення звернення до суду з адміністративним позовом.

З огляду на викладене вище, суд критично оцінює доводи позивача про те, що він дізнався про порушене право лише 23.05.2024.

Суд відхиляє доводи позивача з посиланням на зупинення перебігу строків щодо оскарження рішень контролюючих органів, встановлених статтею 56 Податкового кодексу України у період з 24.02.2022, оскільки відповідно до п. 1.1 статті 1 Податкового кодексу України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Тоді як спірні правовідносини не є податковими та у своєму позові позивач не оскаржує жодних рішень контролюючих органів в порядку, встановленому статтею 56 Податкового кодексу України.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтованою пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 у справі Перетяка та Шереметьєв проти України, пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі Меньшакова проти України).

У рішенні від 18.10.2005 у справі МШ Голуб проти України ЄСПЛ зазначив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

Можливість своєчасного звернення до адміністративного суду з цим позовом залежала виключно від волевиявлення самого позивача, тобто мала суб`єктивний характер. Будь-яких поважних причин, що перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом про захист свого порушеного права, позивачем суду не повідомлено.

Позивачем не наведено обставин, які були б об`єктивно непереборними та які б не залежали від його волевиявлення, та які б були пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду протягом встановленого законом строку звернення до суду до дати звернення до суду з цим позовом, а також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин. Натомість, наведені позивачем у заяві від 27 червня 2024 року обставини носять суб`єктивний характер, повністю залежали від волевиявлення позивача, та не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду. Тому суд вважає за необхідне визнати неповажними підстави, вказані позивачем у заяві від 27 червня 2024 року про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на те, що судом визнано неповажними підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду від 27 червня 2024 року, наявні підстави, встановлені частиною 2 статті 123 та пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України для повернення позовної заяви позивачеві.

Частиною 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 121, 122, 123, 169, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду від 27 червня 2024 року.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Головко