Справа № 380/10537/23
Суддя: Прокопенко О.Б.
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 серпня 2024 року

м. Київ

справа №380/10537/23

адміністративне провадження №К/990/27700/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Прокопенка О.Б,,

суддів: Кашпур О.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу Львівської обласної прокуратури на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року, додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року, постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року та додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року у справі №380/10537/23 за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 07 грудня 2021 року по 01 березня 2023 року у розмірі 454123 грн 08 коп.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою виконання судового рішення за період з 07 грудня 2021 року по 28 лютого 2023 року у розмірі 452695 грн 02 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року, заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну (правничу) допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Додатковою постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року, заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну (правничу) допомогу у справі задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 2000 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 30 квітня 2024 року касаційну скаргу Львівської обласної прокуратури на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року, додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі №380/10537/23 повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалами Верховного Суду від 24 травня 2024 року та від 19 червня 2024 року касаційні скарги Львівської обласної прокуратури на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року, додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року та додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

12 липня 2024 року Львівська обласна прокуратура вчергове звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року, додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року та додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року у справі №380/10537/23.

Разом з касаційною скаргою скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження обґрунтоване тим, що вперше касаційну скаргу на рішення судів першої та апеляційної інстанцій скаржником було подано в межах строків на касаційне оскарження, а також те, що касаційна скарга подається повторно після спливу строку на касаційне оскарження з поважних причин, не з вини касатора та без надмірних зволікань після винесення ухвали про повернення касаційної скарги.

Вирішуючи клопотання скаржника про поновлення строків на касаційне оскарження, колегія суддів виходить з такого.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Тобто особа, яка зацікавлена у поданні касаційної скарги, мусить вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, цілком використовувати наявні засоби та можливості, передбачені законодавством. Отже, учасники процесу мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не мають допускати затримки та невиправданого зволікання під час виконання своїх процесуальних обов`язків.

Також згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслений характер процесуальної поведінки учасників справи, відповідно до якого особа, яка зацікавлена у поданні касаційної скарги, мусить діяти сумлінно, тобто виявляти добросовісне ставлення до наявних у неї прав і здійснювати їхню реалізацію в такий спосіб, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без невиправданих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, передусім щодо дотримання строку на касаційне оскарження. Для цього учасник справи повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати цілком наявні засоби та можливості, передбачені законодавством

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання касаційної скарги здійснюється судом касаційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на касаційне оскарження судового рішення.

Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводити ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Звертаючись четвертий раз із касаційною скаргою, скаржник просить суд поновити строк касаційного оскарження з тих підстав, що після повернення касаційних скарг скаржником в межах установленого строку було повторно подано касаційну скаргу.

Водночас Суд звертає увагу, що та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє права на повторне звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Ураховуючи обставини справи, зазначену скаржником причину пропуску строку на касаційне оскарження не можна вважати поважною, тобто такою, що не залежала від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

При попередньому зверненні із касаційною скаргою скаржником не було дотримано вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а саме не викладено передбачених КАС України підстав для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Скаржник не зазначає обставин, які позбавляли його можливості привести свою касаційну скаргу у відповідність із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. При цьому, такі дії залежали виключно від скаржника.

З матеріалів касаційної скарги слідує, що повний текст оскаржуваних постанов Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року складено 11 березня 2024 року, повний текст додаткової постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року складено 29 квітня 2024 року, а касаційну скаргу було подано 10 квітня 2024 року, 13 травня 2024 року та 03 червня 2024 року.

Проте ухвалами Верховного Суду від 30 квітня 2024 року, від 24 травня 2024 року та від 19 червня 2024 року касаційні скарги було повернуто скаржнику.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що, вирішуючи питання поновлення строку касаційного оскарження, суд оцінює дотримання строків звернення до суду не тільки на час подачі первісної касаційної скарги, а й з урахуванням усього проміжку часу до постановлення відповідної ухвали про поновлення або відмову у поновленні таких строків.

При цьому, суд касаційної інстанції ураховує тривалість пропущеного скаржником строку на оскарження рішення суду апеляційної інстанції та обставини пропуску строку звернення до суду, які залежали виключно від волевиявлення скаржника. Непереборних обставин скаржником не наведено, а судом не встановлено.

Суд уважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтованою пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», пункт 53 рішення ЄСПЛ від 8 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України»).

У рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі «МШ «Голуб» проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

Інших поважних та об`єктивних причин для поновлення строку на касаційне оскарження заявником не зазначено, тому Верховний Суд дійшов висновку про неповажність наведених відповідачем підстав для поновлення строку касаційного оскарження.

Враховуючи вищенаведене, Верховний Суд приходить до висновків, що наведені скаржником підстави для поновлення строку не можуть слугувати підставою для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Отже, заявнику необхідно подати заяву із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження, до якої надати належні та допустимі докази, що підтверджують ці обставини.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції клопотання із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів.

Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними вказані Львівською обласною прокуратурою підстави для поновлення строку на касаційне оскарження.

Касаційну скаргу Львівської обласної прокуратури на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року, додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року, постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року та додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року у справі №380/10537/23 - залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції клопотання із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.Б. Прокопенко

Судді: О.В. Кашпур

С.А. Уханенко