Справа № 380/11702/24
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 рокусправа № 380/11702/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сокільницької сільської ради Львівської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Сокільницької сільської ради Львівської області із вимогами:

- визнати порушення його права на звернення Сокільницькою сільською радою, а саме: ненадання відповіді на заяву від 08.02.2024; ненадання відповіді на заяву від 08.02.2024 своєчасно, згідно вимог ст. 20 Закону України «Про звернення громадян»; непроведення перевірки та розгляду заяви від 08.02.2024 своєчасно, що є порушенням вимог ст. 15, ст. 19 Закону України «Про звернення громадян»;

- зобов`язати відповідача надати відповідь на заяву від 08.02.2024.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.02.2024 позивач у встановленому Законом порядку звернувся до Кабінету Міністрів України з електронним зверненням щодо неправомірної бездіяльності Сокільницької сільської ради Львівської області, яка полягала у не наданні відповіді на його запит на отримання публічної інформації від 29.12.2023. Позивач вказує, що до нього надійшов лист Львівської обласної військової адміністрації, яким його звернення від 08.02.2024 переадресовано для розгляду до Сокільницької сільської ради Львівської області. Позивач зазначив, що відповіді на своє звернення від 08.02.2024 станом на момент подання позову так і не отримав, у чому вбачає порушення відповідачем Закону України «Про звернення громадян».

Ухвалою судді від 06.06.2024 в справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач правом на подання відзиву, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не скористався, свою позицію стосовно позову не висловив.

Частиною 6 статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

29.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до Сокільницької сільської ради із запитом на інформацію такого змісту:

«… Питання 1: Повідомте про сплив якого саме терміну йдеться в документі № 632 від 14.03.2023 року на сторінці 2 абзац 8, а також зазначте чітку норму Закону України чи іншого нормативно-правового акту яким передбачений такий «термін», про сплив якого ви зазначаєте на сторінці 2 абзац 8 документа № 632 від 14.03.2023 року.

Питання 2: Повідомте реєстраційний номер документа «Акт виконаних робіт від 25.05.2021 року» (про який вами зазначено на сторінці 2 абзац 8 документа № 632 від 14.03.2023 року), а також зазначте форму за якою проведено реєстрацію такого документу «Акт виконаних робіт від 25.05.2021 року» - журнальна, карткова та автоматизована.

Питання 3: Повідомте причини незбереження (втрату тощо) даного документа «Акт виконаних робіт від 25.05.2021 року», зазначте посадову особу яка допустила незбереження (втрату тощо) такого документа, а також надайте документи (довідка, висновок тощо) в яких зафіксовано втрату зазначеного документа який з ваших слів не зберігся.

Питання 4: Повідомте чи призначено службове розслідування по факту незбереження (втрати тощо) документа «Акт виконаних робіт від 25.05.2021 року» (про незбереження такого документа вами зазначено на сторінці 2 абзац 8 документа № 632 від 14.03.2023 року). Зазначте реєстраційний номер та дату матеріалів такого службового розслідування…».

Листом від 03.01.2024 № 02-32/1854-24 Сокільницька сільська рада повідомила позивача про продовження строку розгляду запиту від 29.12.2023, зокрема, зазначивши, що відповідно до п. 4 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів. Також зазначила, що відповідь на інформаційний запит буде надана відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Не отримавши відповідні на свій запит від 29.12.2023 ОСОБА_1 звернувся з електронним зверненням від 08.02.2024 до Секретаріату Кабінету Міністрів України наступного змісту:

«Доброго вечора. 29.12.2023, я у встановленому Законом порядку скерував інформаційний запит до електронної адреси Сокільницької сільської ради. Вручений ел.лист того ж дня. Електронним листом від 03.01.2024 Сокільницька СР повідомила про продовження строку розгляду запиту. Інформаційні права є гарантовані ст.34 Конституції України та Законом України «Про доступ до публічної інформації». Відповідь я просив надіслати до електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на зараз відповіді я так і не отримав, вважаю що відбулося порушення моїх інформаційних прав. Прошу: 1. Провести всебічну та своєчасну перевірку заяви; 2. Залучити мене до участі в розгляді цієї заяви (бути присутнім при розгляді та мати можливість подати аргументи). 3.Розглянути та вирішити звернення згідно вимог Закону України «Про звернення громадян»; 4. У випадку додаткових питань звертатися виключно до ел.адреси: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 5. Обґрунтовану відповідь надайте до електронної адреси: ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Львівська обласна військова адміністрація листом без номера та без дати звернулась до Сокільницького сільського голови (скерувавши при цьому копію листа для відома ОСОБА_1 ) із текстом такого змісту:

«На адресу обласної військової адміністрації надійшов лист Секретаріату Кабінету Міністрів України від 12.02.2024 №M-2338/04-24/1 щодо організації розгляду звернення ОСОБА_1 з питань можливого порушення Сокільницькою сільською радою вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». Як стверджує заявник у своєму зверненні, 29.12.2023 він звернувся з інформаційним запитом до Сокільницької сільської ради. Електронним листом від 03.01.2024 Сокільницька сільська рада повідомила про продовження строку розгляду запиту, однак, станом на 08.02.2024 відповіді на інформаційний запит автор звернення не отримав, в чому вбачає порушення вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». З огляду на вище зазначене, на підставі частини з статті 7 Закону України «Про звернення громадян» надсилаємо для розгляду в межах повноважень звернення ОСОБА_1 . При розгляді просимо врахувати прохання автора розглянути звернення за його участю. Про результати розгляду та вжиті заходи щодо поновлення порушеного права на інформацію просимо повідомити автора звернення.».

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду звернення позивача від 08.02.2024, останній звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 5 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1996 №2657-XII (далі - Закон №2657-XII) визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити до органів державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовано Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР).

Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Вказані конституційні положення, а також положення Закону України "Про звернення громадян" визначають правову процедуру розгляду звернень особи, зокрема до суб`єктів владних повноважень, яка гарантує доступ особи до інформації, обов`язок розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Правова процедура («fair procedure» - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади, та встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.

Встановлена правова процедура, як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права, тобто особа правомірно очікує отримати у передбачений законом спосіб відповідь на порушене перед суб`єктом, якому адресовано звернення, питання відповідно та у спосіб, передбачений законом.

Частиною першою статті 1 Закону № 393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з частиною першою статті 5 цього Закону звернення громадян адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду (ч. 1 статті 7 Закону № 393/96-ВР).

При цьому частинами третьою, четвертою статті 7 цього Закону передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства звернення громадян мають розглядатися тим органом, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.

Аналогічний висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 800/580/17.

За змістом частини 1, 3, 4 статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням безпосередньо до суду.

За приписами статті 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно із нормами статті 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

За приписами частини першої, другої статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Таким чином, у разі надходження до органу звернення громадянина, відповідний орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені у цьому зверненні обставини та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви і суть прийнятого рішення. Це закономірно означає, що орган, до якого відбулося звернення, зобов`язаний надати мотивовану та обґрунтовану відповідь або прийняти рішення про відмову у задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні, скарзі).

Верховний Суд у постанові від 27.04.2020 у справі № 813/4351/16 зазначив, що саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Істотною умовою такої відповіді є її належне обґрунтування і вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення і на підставі його ґрунтовного й всебічного вивчення).

Суд встановив, що у зв`язку із ненаданням Сокільницькою сільською радою відповіді на запит на інформацію ОСОБА_1 від 29.12.2023, останній звернувся до Секретаріату Кабінету Міністрів України із електронним зверненням від 08.02.2024, яке, надалі, було адресовано Львівській обласній військовій адміністрації з метою організації розгляду такого звернення.

У свою чергу Львівська обласна військова адміністрація надіслала Сокільницькій сільській раді звернення ОСОБА_1 від 08.02.2024 з метою здійснення його розгляду.

Разом з тим, відповіді на звернення позивача від 08.02.2024 відповідачем надано не було.

Таким чином, Сокільницька сільська рада, як суб`єкт владних повноважень, допустила протиправну бездіяльність, яка полягала у не розгляді звернення позивач по суті. Це призвело до порушення прав позивача, визначених статтями 18-19 Закону України «Про звернення громадян», які гарантують право громадян на звернення та отримання вичерпної відповіді на свої запити.

На підставі наведеного суд доходить висновку, що з метою ефективного захисту та належного поновлення прав позивача слід зобов`язати Сокільницьку Сільську Раду Львівської області розглянути по суті звернення позивача від 08.02.2024.

Водночас суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягала у ненадання своєчасної відповіді та перевірки заяви від 08.02.2024 з огляду на те, що в розумінні частини другої статті 23 Закону № 393/96-ВР ненадання відповіді на звернення та несвоєчасне надання відповідні на звернення становлять різні склади правопорушення. Вимоги щодо несвоєчасного надання відповіді могли б бути обґрунтованими у випадку, коли відповідь на звернення позивача була б надана, проте із пропуском встановленого законом строку. Разом з тим, суд у цій справі дійшов висновку, що відповіді на звернення позивача не було надано загалом, а тому недоцільно обговорювати питання про своєчасність надання такої відповіді. Позивач зможе оскаржувати питання своєчасності надання відповіді на його звернення виключно після її отримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій та рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

За наслідками розгляду даної справи розподіл судових витрат у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Сокільницької сільської Ради Львівської області, яка полягає у не наданні відповіді на звернення ОСОБА_1 від 08.02.2024.

Зобов`язати Сокільницьку сільську Раду Львівської області надати відповідь на звернення ОСОБА_1 від 08.02.2024 в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Желік О.М.