Справа № 160/14355/24
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
УСТАНОВИВ:
03.06.2024 року через підсистему Електронний суд ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати Висновок комісії з проведення службового розслідування відповідно до рапорту стрільця 1 відділення 1 взводу 5 роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів ПМЗ) військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 по з`ясуванню обставин, що призвели до захворювання, затвердженого Командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 від 20.06.2022 року;
- зобов`язати відповідача повторно провести службове розслідування обставин отримання травми хребта, що сталось, з позивачем, 08.11.2021 року, приблизно об 22.20 годин ночі, під час виконання ним службових обов`язків вартового при посилені постів у районі посту № 15 варти № 5 у відповідності до норм «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України», затвердженого Наказом МВС України 27.12.2002 року №1346, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 року за №83/7404.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії, залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст.122,123,160,161 КАС України.
17.06.2024 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви, згідно ухвали суду від 06.06.2024 року.
Ухвалою суду від 20.06.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 20.076.2024 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме копії:
- висновок комісії з проведення службового розслідування відповідно до рапорту стрільця 1 відділення 1 взводу 5 роти 2 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів ПМЗ) військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 по з`ясуванню обставин що призвели до захворювання, затвердженого Командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 від 20.06.2022 року;
- всі матеріали службового розслідування, здійсненого відносно позивача;
- відомості/інформацію, що послугувала підставою для прийняття спірного рішення та всі наявні докази щодо суті спору.
09.07.2024 року відповідачем через підсистему Електронний суд подано відзив на позовну заяву позивача.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 07.08.2024 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 11.06.2022 року по 20.06.2022 року комісією проведено розслідування випадку, що стався з Позивачем 08.11.2021 року.
За результатами проведеного розслідування відповідачем було складено Висновок комісії з проведення службового розслідування відповідно до рапорту стрільця 1 відділення 1 взводу 5 роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів ПМЗ) військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 по з`ясуванню обставин що призвели до захворювання, затвердженого Командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 від 20.06.2022 року.
Згідно цього Висновку від 20.06.2022 року, вирішено службове розслідування відповідно до рапорту стрільця 1 відділення 1 взводу 5 роти 2 стрілецького батальйону ( з охорони об`єктів ПМЗ) солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 по з`ясуванню обставин що призвели до захворювання закінчити. Приймаючи до уваги, що у виписці 3496/737 із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення вказано, що 28.10.2015 ОСОБА_1 був консультований нейрохірургом ОКЛМ ДЗ та отримав діагноз: остеохондроз, зміщення диску L4-L5, ридикулопатія L5 зліва. Було рекомендоване оперативне лікування. На службі солдат ОСОБА_1 знаходився з 12.04.2021 року. Факт отримання травми під час проходження служби не підтверджується.
Позивач вказує, що він не не погоджується із вищезазначеним висновком комісії, вважає їх необґрунтованими, та такими, що не відповідають вимогам законодавств.
Зазначає про те, що саме відповідна комісія відповідача уповноважена провести в належні спосіб і порядку розслідування нещасного випадку, скласти за його результатом акт за формою Н-5 та в залежності від його підвиду - Н-1 (якщо випадок трапився під час виконання службових обов`язків) або НТ (якщо трапився не під час виконання службових обов`язків).
При цьому складання акта форми Н-5 є безумовним обов`язковом.
Однак, службове розслідування проведене з порушенням Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС від 27.12.2002 №1346, оскільки відповідачем жоден із передбачуваних Порядком № 1346 актів за результатами службового розслідування не складався, натомість результати службового розслідування оформлено оспорюваним Висновком комісії з проведення службового розслідування відповідно до рапорту стрільця 1 відділення 1 взводу 5 роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів ПМЗ) військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 по з`ясуванню обставин що призвели до захворювання, затвердженого Командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 від 20.06.2022 року.
Порядку №1346 слідує, що підставами для проведення розслідування нещасного випадку є: раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше; звернення до лікувально-профілактичного закладу системи МВС з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення); повідомлення про нещасний випадок.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 01.11. 2019 у справі №823/346/17 та від 19.02.2020 у справі №580/864/19.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість.
Зазначають про те, що 09.06.2022 року солдатом ОСОБА_1 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 подано рапорт, у якому він просить видати наказ про призначення службового розслідування та видачу довідки про обставини травми, отриманої ним 08.11.2021 року під час виконання обов`язків вартового варти № 5.
11.06.2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України видано наказ (№ 216) про призначення комісії про проведення службового розслідування відповідно рапорту стрільця 1-го відділення 1-го взводу 5-ї роти НОМЕР_3 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів ПМЗ) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 по з`ясуванню обставин, що призвели до захворювання.
Вказують, що оскільки між подією, зазначеною у рапорті солдата ОСОБА_1 та датою написання цього рапорту існує значний проміжок у часі командиром військової частини з метою встановлення наявності або відсутності самого факту травмування; осіб, з вини яких трапилося можливе травмування, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або спричинили їх виникнення; порушення норм законодавства або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, причетних до можливої події; форму вини (навмисно чи з необережності); причини можливої події, було прийнято рішення про призначення саме службового розслідування, у відповідності до Порядку проведення службових розслідувань у Національній гвардії України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Порядку проведення службових розслідувань у Національній гвардії України» від 21 квітня 2020 року № 347.
За результатами проведення службового розслідування відповідно рапорту стрільця 1-го відділення 1-го взводу 5-ї роти НОМЕР_3 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів ПМЗ) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 по з`ясуванню обставин, що призвели до захворювання, факту травмування солдата ОСОБА_1 - не виявлено. Довідки, надані ОСОБА_1 до рапорту про проведення службового розслідування, факту травмування під час несення служби - не вказують.
Тобто, відповідач зазначає, що причини, які б зумовили для військової частини обов`язок проведення розслідування, передбаченого Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого Наказом МВС «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України» від 27.12.2002 № 1346 - відсутні.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Судом встановлено, що згідно з військовим квитком серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 , 12.04.2021 року було прийнято на службу до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України стрільцем.
По сьогоднішній день, ОСОБА_1 проходить службу у Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за контрактом стрільцем 1 відділення 1 взводу 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону з охорони об`єктів ПМЗ.
Позивач у позові стверджує, що 08.11.2021 року, приблизно о 22.20 години ночі, під час проходження служби при виконання обов`язків вартового при посилені постів у районі посту № 15 варти № 5 на переході через залізничну колію він отримав травму хребта, в подальшому в період з 08.11.2022 року по 15.05.2023 року проходив лікування та курс реабілітації у зв`язку із отриманою травмою, що підтверджується доданими до позову медичними документами.
У зв`язку із чим, 09.06.2022 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, подавши рапорт, про те, що він перебуваючи на службі, 08.11.2021 року, приблизно об 22.20 годин ночі, під час виконання обов`язків вартового при посилені постів у районі посту № 15 варти № 5 на переході через залізничну колію отримав травму хребта та просив про призначення і проведення службового розслідування по цьому факту та видачі йому довідки про обставини травми, отриманої ним згідно до Додатку 5 до Положення про військово лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року.
11.06.2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України видано наказ (№ 216) про призначення комісії про проведення службового розслідування відповідно рапорту стрільця 1-го відділення 1-го взводу 5-ї роти НОМЕР_3 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів ПМЗ) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 по з`ясуванню обставин, що призвели до захворювання.
Згідно п.2 наказу від 11.06.2022 року за №216 «Про призначення комісії з проведення службового розслідування відповідно рапорту стрільця 1 відділення 1 взводу 5 роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів ПМЗ) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 по з`ясуванню обставин, що призвели до захворювання» вказано Комісії у своїй роботі керуватися вимогами наказу МВС від 27.12.2002 року за №1346 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах систему МВС України».
Так, у період з 11.06.2022 року по 20.06.2022 року комісією було проведено розслідування випадку, що стався з Позивачем 08.11.2021 року.
За результатами проведеного розслідування відповідачем було складено Висновок комісії з проведення службового розслідування відповідно до рапорту стрільця 1 відділення 1 взводу 5 роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів ПМЗ) військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 по з`ясуванню обставин що призвели до захворювання, затвердженого Командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 від 20.06.2022 року.
Згідно цього Висновку від 20.06.2022 року, вирішено службове розслідування відповідно до рапорту стрільця 1 відділення 1 взводу 5 роти 2 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів ПМЗ) солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 по з`ясуванню обставин що призвели до захворювання закінчити. Приймаючи до уваги, що у виписці 3496/737 із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення вказано, що 28.10.2015 ОСОБА_1 був консультований нейрохірургом ОКЛМ ДЗ та отримав діагноз: остеохондроз, зміщення диску L4-L5, ридикулопатія L5 зліва. Було рекомендоване оперативне лікування. На службі солдат ОСОБА_1 знаходився з 12.04.2021 року. Факт отримання травми під час проходження служби не підтверджується.
Позивач не погодившись із вказаними вище висновками, комісії, вважаючи їх необґрунтованими, та такими, що не відповідають вимогам законодавств з огляду на фактичні обставинам отримання травми під час служби, звернувся до суду про його скасування та відновлення його порушених прав шляхом проведення повторного розслідування.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (Закон № 2232-XII).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною 1 ст. 2 Закону 2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
За приписами ст. 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.
Згідно ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтями 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Отже, аналізуючи наведені норми, слід зазначити, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі, визначаються Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 ( Порядок №608).
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі:
невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;
невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;
неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;
дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;
втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;
порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;
недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;
внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;
повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;
скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
У цьому випадку службове розслідування було проведено за фактом отримання позивачем 08.11.2021 року приблизно об 22.20 годин ночі, під час проходження служби при виконання обов`язків вартового при посилені постів у районі посту № 15 варти № 5 на переході через залізничну колію травми хребта, на підставі рапорту позивача, з метою уточнення причин та умов, що сприяли отриманню такої травми.
Відповідно до п. 3 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
На виконання пунктів 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 проведення службового розслідування у Збройних Силах України, рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування.
Відповідно до пунктів 8-9 Розділу ІІІ Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.
Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Згідно з Розділом IV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:
- дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;
- виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;
- розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Особи, які проводять службове розслідування, мають право:
- запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування);
- отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані);
- з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування;
- за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді;
- ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування;
- отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України;
- проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням:
- предмета огляду та його стислого опису;
- часу, дати, місця (населеного пункту) огляду;
- посади, військового звання, прізвища та імені особи, яка складає документ;
- військового звання, прізвища та імені посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності);
- прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб;
- фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо;
- місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення);
- у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі;
- підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші;
- підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші.
Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:
- знати підстави проведення службового розслідування;
- бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;
- відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;
- давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;
- з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень;
- порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;
- висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;
- ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);
- оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
З матеріалів справи встановлено, згідно п.2 наказу від 11.06.2022 року за №216 «Про призначення комісії з проведення службового розслідування відповідно рапорту стрільця 1 відділення 1 взводу 5 роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів ПМЗ) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 по з`ясуванню обставин, що призвели до захворювання» наказано Комісії у своїй роботі керуватися вимогами наказу МВС від 27.12.2002 року за №1346 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах систему МВС України».
Отже, службове розслідування обставин отримання травми хребта, що сталось, з позивачем, 08.11.2021 року, приблизно о 22.20 годин ночі, під час виконання ним службових обов`язків вартового при посилені постів у районі посту № 15 варти № 5 у відповідності до норм «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України» мало бути проведено за положеннями та з урахуванням наказу МВС України 27.12.2002 року №1346.
Відповідач вказує на те, що оскільки між подією, зазначеною у рапорті солдата ОСОБА_1 та датою написання цього рапорту існує значний проміжок у часі командиром військової частини з метою встановлення наявності або відсутності самого факту травмування; осіб, з вини яких трапилося можливе травмування, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або спричинили їх виникнення; порушення норм законодавства або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, причетних до можливої події; форму вини (навмисно чи з необережності); причини можливої події, було прийнято рішення про призначення саме службового розслідування, у відповідності до Порядку проведення службових розслідувань у Національній гвардії України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Порядку проведення службових розслідувань у Національній гвардії України» від 21 квітня 2020 року № 347.
Також, вказують про те, що за результатами проведення службового розслідування відповідно рапорту стрільця 1-го відділення 1-го взводу 5-ї роти НОМЕР_3 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів ПМЗ) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 по з`ясуванню обставин, що призвели до захворювання, факту травмування солдата ОСОБА_1 - не виявлено. Довідки, надані ОСОБА_1 до рапорту про проведення службового розслідування, факту травмування під час несення служби - не вказують. Тобто, причини, які б зумовили для військової частини обов`язок проведення розслідування, передбаченого Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого Наказом МВС «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України» від 27.12.2002 № 1346 - відсутні.
Із метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 27.12.2002 року за № 1346 (далі Порядок №1346).
Згідно із пунктом 2.1 Порядку № 1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).
Пунктом 2.2 Порядку № 1346 встановлено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
Відповідно до пункту 2.4 Порядку № 1346 якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).
Пунктом 3.1 Порядку № 1346 передбачено, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосередньо керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.
Пунктом 3.4 Порядку № 1346 передбачено, що лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою.
Згідно до пункту 3.5 Порядку № 1346, керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС. До складу комісії не може входити керівник, що безпосередньо керував проведенням робіт, при виконанні яких стався нещасний випадок (у тому числі поранення).
Відповідно до пункту 3.8 Порядку №1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.
Відповідач не заперечує, що позивач звертався до ВЧ з рапортом від 09.06.2022 року щодо надання актів або висновків за фактом розслідування (спеціального розслідування, тощо) нещасних випадків під час проходження позивачем служби та інших питань.
У період з 11.06.2022 року по 20.06.2022 року комісією проведено розслідування випадку, що стався з Позивачем 08.11.2021 року.
За результатами проведеного розслідування відповідачем було складено Висновок комісії з проведення службового розслідування відповідно до рапорту стрільця 1 відділення 1 взводу 5 роти 2 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів ПМЗ) військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 по з`ясуванню обставин що призвели до захворювання, затвердженого Командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 від 20.06.2022 року.
Згідно цього Висновку від 20.06.2022 року, вирішено службове розслідування відповідно до рапорту стрільця 1 відділення 1 взводу 5 роти 2 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів ПМЗ) солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 по з`ясуванню обставин що призвели до захворювання закінчити. Приймаючи до уваги, що у виписці 3496/737 із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення вказано, що 28.10.2015 ОСОБА_1 був консультований нейрохірургом ОКЛМ ДЗ та отримав діагноз: остеохондроз, зміщення диску L4-L5, ридикулопатія L5 зліва. Було рекомендоване оперативне лікування. На службі солдат ОСОБА_1 знаходився з 12.04.2021 року. Факт отримання травми під час проходження служби не підтверджується.
З аналізу викладеного слідує, що підставами для проведення розслідування є: раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, що призвели до втрати працездатності; звернення до лікувально-профілактичного закладу з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення); повідомлення про нещасний випадок.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.11.2019 у справі № 823/346/17, від 14.04.2020 у справі № 580/1768/19, від 14.07.2020 у справі № 823/1605/17.
Згідно з пунктом 3.19 Порядку №1346 нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.
Аналіз змісту наведених положень Порядку № 1346 дає підстави для висновку, що підставою організації розслідування нещасного випадку є одержання повідомлення про нещасний випадок, і керівник підрозділу, у свою чергу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією.
Таким чином, при зверненні позивача з рапортом про проведення розслідування нещасного випадку, який з ним стався під час проходження служби, відповідачу необхідно було створити комісію з розслідування нещасного випадку.
Аналогічні правові висновки здійснені у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024 року по справі №440/8112/22.
Отже, слід зазначити про те, що встановлені судом обставини свідчать про недотримання відповідачем вказаних вище вимог щодо всебічності, повноти та об`єктивності проведення службового розслідування.
Враховуючи наведене, фактично відмовляючи позивачу в проведенні розслідування нещасного випадку, про що також відповідач вказує у відзиві, з посиланням на значний проміжок часу, відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законодавством України.
У той же час, згідно наказу від 11.06.2022 року за №216, службове розслідування проведено згідно вимог наказу МВС від 27.12.2002 року за №1346 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах систему МВС України».
Таким чином, судом встановлено, що висновки службового розслідування відповідача не доведені належними доказами.
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, висновки відповідача про результати розслідування, згідно спірного висновку, не можуть бути визнанні обґрунтованими та повними.
Відтак, суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивача в частині скасування спірного висновку.
Відповідачем належним чином не доведено правомірність оскаржуваного позивачем висновку.
Щодо обраного позивачем способу захисту.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
При цьому, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу саме позивача. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Відповідно до вимог пунктів 3, 4 частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно із частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пунктів 3, 4 і 10 частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; а може обрати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. Між тим, суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 24.11.2015 р. у справі №816/1229/14, поміж іншого, вказано, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Відтак, суд при перевірці правомірності вчинених відповідачем дій та прийнятих рішень у спірних відносинах, згідно приписів КАС України, не перебираючи на себе повноважень відповідного органу, вправі покласти на суб`єкта владних повноважень зобов`язання вчинити певні дії з метою захисту порушених прав та інтересів позивача.
Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень, а також з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд вважає достатніми підстави для виходу за межі позовних вимог та здійснення захисту прав та інтересів позивача шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 09.06.2022 року щодо призначення та проведення службового розслідування обставин отримання травми хребта, що сталось з ОСОБА_1 08.11.2021 року, приблизно о 22.20 годин ночі, під час виконання ним службових обов`язків вартового при посилені постів у районі посту № 15 варти № 5, враховуючи положення та норми «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України», затвердженого Наказом МВС України 27.12.2002 року №1346, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 року за №83/7404 та з урахуванням висновків, здійснених у цьому рішенні суду.
Таким чином, позов є доведеним та обґрунтованим, а позовні вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Скасувати Висновок комісії з проведення службового розслідування відповідно до рапорту стрільця 1 відділення 1 взводу 5 роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів ПМЗ) військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 по з`ясуванню обставин що призвели до захворювання, затвердженого Командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 від 20.06.2022 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 09.06.2022 року щодо призначення та проведення службового розслідування обставин отримання травми хребта, що сталось з ОСОБА_1 08.11.2021 року, приблизно о 22.20 годин ночі, під час виконання ним службових обов`язків вартового при посилені постів у районі посту № 15 варти № 5, враховуючи положення та норми «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України», затвердженого Наказом МВС України 27.12.2002 року №1346, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 року за №83/7404 та з урахуванням висновків, здійснених у цьому рішенні суду.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 07.08.2024 року.

Суддя В.В. Ільков