Справа № 320/15455/24
Суддя: Ткач М. М.
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/756/130/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Ткач М.М., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті () про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Розгляд справи ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 адміністративну справу №320/15455/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови, передано за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва.

Суд, дослідивши матеріали, дійшов такого висновку.

Згідно із частиною першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 4 КАС України адміністративний суд - це суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ. Отже, належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил інстанційної, предметної та територіальної підсудності.

Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви, серед іншого, з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Ст. 19 КАС України визначено предметну юрисдикцію адміністративних судів.

Нормами ст. 20 КАС України розмежовано предметну юрисдикцію адміністративних судів. Так, п. 1 ч. 1 цієї статті Кодексу передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 віднесена до предметної юрисдикції місцевого загального суду як адміністративного суду.

Нормами §3 глави 2 КАС України визначено правила територіальної підсудності адміністративних справ.

За правилами частини 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Зважаючи на те, що позивач у даній оскаржує індивідуальний акт (постанову у справі про адміністративне правопорушення), винесений стосовно нього, він вправі звернутися за своїм вибором до адміністративного суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку своїм місцем проживання (перебування, знаходження) або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача.

Водночас, суд наголошує, що терміни «місце проживання (перебування, знаходження)» чинне законодавство пов`язує саме з зареєстрованим у встановленому Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» порядку проживанням особи, а не за її фактичним перебуванням.

Відповідно до відомостей з паспорта громадянина України ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру від 02.08.2024, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 12.10.2020 по теперішній час.

Тоді як, матеріали справи не містять підтвердження того, що зареєстрованим місцем проживання позивача є адреса в Оболонському районі міста Києва.

Водночас, згідно із даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження відповідача за адресою: АДРЕСА_2 .

З огляду на те, що ані позивач, ані відповідач не мають зареєстрованого місця проживання (перебування) та місцезнаходження на території Оболонського району міста Києва, дана адміністративна справа не підсудна Оболонському районному суду міста Києва.

Вирішуючи питання про передачу позову за підсудністю суд враховує, що дана справа надійшла за підсудністю за місцем проживання (перебування) позивача, відтак суд приходить до висновку, що позов слід передати на розгляд Подільського районного суду міста Києва, оскільки зареєстрованим місцем проживання (перебування) позивача у розумінні вказаних вище норм є АДРЕСА_1 .

Стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено право особи на розгляд її справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

За приписами ч. 1 ст. 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених ст. 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України». Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище вбачається, що розгляд справи адміністративним судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та безумовною підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 318 КАС України).

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Приймаючи до уваги вищевикладене, вважаю за необхідне на підставі п. 3 ч. 1 ст.29 КАС України передати адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови, за підсудністю Подільському районному суду міста Києва.

Керуючись статтями 2, 5, 19, 20, 25, 29 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови, передати для розгляду за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва (м. Київ, вул. Хорива, 21).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.М. Ткач