Справа № 573/1467/24
Суддя: Терещенко О. І.
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 573/1467/24
Номер провадження 2-а/573/10/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Білопіллі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 12 липня 2024 року офіцером відділення мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено щодо нього постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 210 КУпАП у виді штрафу у розмірі 850 грн на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 12 липня 2024 року. Вважає її та протокол незаконними, протиправними, а постанову ще такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, складений без участі особи, яка притягується до адмінвідповідальності, копія цього протоколу в порушення законодавства не вручена особі, щодо якої його складено. Крім того, особа, яка складала оскаржувану постанову, не мала права на її винесення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, порушила право позивача на надання пояснень у справі та винесена поза межами строку накладення адміністративного стягнення. Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення, а справу закрити та стягнути з відповідача судовий збір.

Ухвалою суду від 24 липня 2024 року позов залишено без руху. 26 липня 2024 року позивачем виконано вимоги ухвали та сплачено судовий збір (а. с. 24).

Ухвалою суду від 29 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду (а. с. 29).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Биков Д.О. не з`явилися, останній подав клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримує і просить його задовольнити (а. с. 39).

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про деннь, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позов не подав (а. с. 34).

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст. 6 КАС України).

Усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 8 КАС України).

За приписами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 12 липня 2024 року офіцером відділення мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенантом ОСОБА_2 у присутності ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП, в якому зазначено, що 12 липня 2024 року о 12:30 год ОСОБА_1 в період дії воєнного стану та загальної мобілізації є військовозобов`язаним згідно з абз. 4 ч. 9 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», порушив пп. 2 п. 1в Додатку 2 Постанови КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року, а також абз. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме вчасно не з`явився для отримання військово-облікового документа, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП (а. с. 12-13).

У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено положення ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 12 липня 2024 о 16:00 год у ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет №30.

Вказане засвідчене підписами ОСОБА_1 у протоколі.

Копія протоколу була вручена ОСОБА_1 , що підтверджується його підписом.

12 липня 2024 року офіцером відділення мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенантом ОСОБА_2 за результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення ухвалена постанова, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, відповідно до якої 12 липня 2024 року виявлений факт, що ОСОБА_1 , в період дії воєнного стану та загальної мобілізації є військовозобов`язаним згідно з абз. 4 ч. 9 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», порушив пп. 2 п. 1в Додатку 2 Постанови КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року, а також абз. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме вчасно не з`явився для отримання військово-облікового документа (а. с. 11).

Вказана постанова винесена офіцером відділення мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенантом ОСОБА_2 , однак останнім не підписана та взагалі ніким не підписана та не скріплена печаткою, хоча в резолютивній частині містить відомості про посаду та прізвище полковника ОСОБА_3 та відмітку про місце для скріплення її печаткою.

Копію постанови ОСОБА_1 отримав 12 липня 2024 року (а. с. 11).

Відповідальність за ч. 2 ст. 210 КУпАП настає за повторне протягом року порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, який затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та на даний час не закінчився.

Відповідно до п. 2 ч. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком №2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Отже, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП повинна бути винесена керівником ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не офіцером відділення мобілізаційної роботи лейтенантом ОСОБА_2 .

Доказів наявності у останнього повноважень щодо складання вказаного протоколу матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Протокол як і постанова, що складені відносно ОСОБА_1 , не містять відомостей про те, коли саме останньому необхідно було з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а лише зазначено, що він своєчасно не з`явився для отримання військово-облікового документу, що позбавляє суд можливості визначитись з тим, чи дійсно позивач своєчасно не з`явився для отримання військово-облікового документу, а відтак чи мало місце саме правопорушення.

Отже, вказані вище документи не містять беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Окрім того, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не були роз`яснені його права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП.

Матеріали справи не містять жодного доказу про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Відповідач відзив на позов не надав, докази, які спростовують аргументи позивача, також не надав.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП України, суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

У той же час, суд не погоджується з позивачем в частині того, що представником відповідача він не був повідомлений про час та місце розгляду справи за три дні до дати її розгляду, оскільки ч. 1 ст. 2772 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Отже, мова йде про розгляд справи судом, а не іншими уповноваженими на це суб`єктами.

Крім того, суд вважає необгрунтованими доводи позивача з приводу порушення його права на надання пояснень під час розгляду протоколу, заявлення клопотань, оскільки останній під розпис 12 липня 2024 року о 12:30 год отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, в якій зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 16 год того ж дня. Суд також відмічає, що вказані документи ОСОБА_1 отримав у день їх винесення, а саме 12 липня 2024 року, що підтверджується підписами останнього у вказаних документах.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при зверненні до суду судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення, постановлену 12 липня 2024 року офіцером відділення мобілізаційної роботи лейтенантом ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_4 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя