Справа № 200/3056/24
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року Справа№200/3056/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №55 від 29.04.2024 року, та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №55 від 29.04.2024 року, та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що він 22.04.2024 року звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. До заяви додав необхідні для цього документи: трудову книжку, довідки про пільговий стаж за Списком №1 та інші документи. Позивач зазначив, що на момент звернення він досяг віку 50 років та згідно приписів ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Позивач зауважив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) розглянуло його заяву відповідно до принципу екстериторіальності та прийняло рішення № 55 від 29.04.2024 року, яким відмовило позивачу у призначенні пенсії за ч.3 ст.114 Закону №1058 через недостатність пільгового стажу. Позивач вважає, що в його випадку до нього має бути застосована ч.2 ст.114 Закону № 1058, оскільки він досяг віку 50 років. Позивач зазначив, що в рішенні про відмову зазначено, що до пільгового стажу зараховано 8 років 1 місяць 26 днів роботи. Страховий стаж 20 років 2 місяці 3 дні, з урахуванням кратності 28 років 2 місяці 3 дні. З форми РС-право вбачається, що до пільгового стажу на підземних роботах не зараховано період з 08.09.2008 р. по 11.06.2009 року, з 25.01.2010 по 31.01.2015 року, з 02.06.2015 року по 30.06.2016 року. Позивач не згоден із не зарахуванням цих періодів до його пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 та постановою КМУ №202, а також зауважив, що відповідачем протиправно не зараховано до його страхового стажу період роботи з 01.07.1991 по 20.05.1993 року.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне, що 22.04.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Рішенням від 29.04.2024 № 5 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідач зауважив, що на час звернення за призначенням пенсії позивач досяг повних 50 років та відповідно до розрахунку стажу (Форма РС-право) обрахованого по 31.12.2023, страховий стаж роботи позивача становить 20 років 02 місяці 03 дні, пільговий стаж за Списком № 1 складає 08 років 01 місяць 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону № 1058. До страхового стажу зараховано всі періоди згідно наданих документів. Щодо зарахування до пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1 та Постановою № 202 періоди роботи з 08.09.2008 по 11.06.2009, з 25.01.2010 по 31.01.2015, з 02.06.2015 по 30.06.2016 року, відповідач зазначив, що до заяви про призначення пенсії позивачем було надано трудову книжку серії НОМЕР_1 , яка не містить всіх необхідних записів, що визначають право на пільгове пенсійне забезпечення. Згідно записів трудової книжки, позивач працював на підприємствах Донецької області, а саме в ТОВ «Горизонт-2008», ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» та довідок, що визначають пільговий характер робіт на вищезазначених підприємствах позивачем не надано. Відповідач зазначив, що пільговий стаж позивача обчислено на підставі документів доданих до заяви про призначення пенсії та даних, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.07.1991 по 20.05.1993 року відповідач зазначив наступне, що згідно записів трудової книжки, позивач з 01.07.1991 по 30.01.1995 був членом колгоспу «Родіна» (з 1993 року Колективного сільськогосподарського підприємства «Родіна»). Частиною 2 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Отже, враховуючи приписи частини другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», інформація про мінімум трудової участі в громадському господарстві та його виконання є необхідним, оскільки це впливає на зарахування стажу або повного або за фактичною тривалістю. Так, невиконання встановленого мінімуму трудової участі без поважних причин є підставою для врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю, а не повністю. Відповідач просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до нього в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.05.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявність реєстрації кабінету електронного суду у позивача та відповідача із відповідною відміткою в графі «доставлено» та графі «дата встановлення статусу» зазначено - 23.05.2024.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , є громадянином України про що свідчить наявна копія в матеріалах справи паспорту з безконтактним електронним носієм у вигляді ID картки № НОМЕР_3 виданий від 28.11.2019, орган що видав 1444.

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () - в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, 22.04.2024 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 до територіальних органів ПФУ в Донецькій області, що підтверджується спірним рішенням про відмову, прийнятим відповідачем від 29.04.2024 року, копією заяви про призначення пенсії та не заперечується сторонами по справі.

За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що підтверджується позовною заявою, відзивом на позовну заяву та насамперед рішенням №55 від 29.04.2024.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії рішення про відмову в призначенні пенсії, прийнятому відповідачем від 29.04.2024 №55, в якому зазначене наступне: 22.04.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), звернувся з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Регулюються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058). Згідно пункту 3 статті 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років. За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті. Згідно наданих документів для призначення пенсії за віком, страховий стаж склав 20 років 2 місяці 3 дні, стаж з урахуванням кратності 28 років 2 місяці 3 дні, пільговий стаж склав 8 років 1 місяць 26 днів. До страхового стажу зараховано всі періоди згідно наданих документів. Працює. В зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутнє. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Позивач, звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення № 55 від 29.04.2024 року, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області по заяві позивача від 22.04.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу з 22.04.2024 року пенсію за віком на пільгових умовах згідно ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 та Постановою №202 періоди: з 08.09.2008 р. по 11.06.2009 року, з 25.01.2010 по 31.01.2015 року, з 02.06.2015 року по 30.06.2016 року та до страхового стажу період з 01.07.1991 року по 20.05.1993 рік.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до положень абз. 1 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з приписами абз. 3 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058-IV.

З оскаржуваного рішення №55 від 29.04.2024 року, вбачається, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність у нього на момент звернення передбаченого ч.3 ст.114 Закону № 1058-IV пільгового стажу на підземних роботах 25 років.

При цьому, як зазначає позивач у своїй позовній заяві: «Хоча в моєму випадку до мене має бути застосована ч.2 ст.114 Закону № 1058, оскільки я досяг віку 50 років».

Судом встановлено, що також підтверджується наявною в матеріалах справи копією заяви позивача про призначення пенсії від 22.04.2024 року, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Покровськ) та дану заяву було прийнято та заповнено головним спеціалістом відділу обслуговування громадян №6 де в графі «вид пенсії» зазначено - «за списком №1, за віком», при цьому не зазначено посилань на ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV.

В подальшому за принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що не заперечується сторонами по справі.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне зазначити підстави призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що передбачені за Списком №1 та зазначені у статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058.

Положеннями п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV визначено, на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1)працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

При цьому, працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Положеннями ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Судом встановлено, що на час звернення з відповідною заявою позивач досяг повних 50 років, що не заперечується відповідачем по справі, оскільки, про це він зазначає у своєму відзиві на позовну заяву: - «На час звернення за призначенням пенсії 22.04.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досяг повних 50 років».

В той же час, суду є зовсім не зрозумілим той факт, чому у спірному рішенні від 29.04.2024 відповідачем була надана оцінка трудової діяльності позивача з посиланням, тільки до приписів ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV, при цьому зовсім не зазначено посилань на положення п.1 ч.2 ст.114 цього ж самого Закону та відповідно не надано оцінки цьому.

У своєму ж відзиві, відповідач вже зазначає, що: - «Відповідно до розрахунку стажу (Форма РС-право) обрахованого по 31.12.2023, страховий стаж роботи Позивача становить 20 років 02 місяці 03 дні, пільговий стаж за Списком № 1 складає 08 років 01 місяць 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону № 1058», тобто по суті відповідач вже узагальнює відсутність відповідного стажу на пільгових умовах за Списком №1 не акцентуючи увагу тільки на ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV.

Суд зауважує відповідача, що при розгляді заяви про призначення пенсії, слід розглядати її з позиції приписів чинного та діючого законодавства України, що регулює призначення пенсії з більш сприятливими умовами до особи, яка звернулася з відповідною заявою.

Відповідно до висновків викладених у рішенні Верховного Суду від 21.04.2021 року по справі №360/3611/20: - «112. У контексті предмету спору, Європейським судом з прав людини сформовано підхід щодо застосування принципу «належного урядування».

113. Так, в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Лелас проти Хорватії» (заява №55555/08) ЄСПЛ наголосив, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу» (пункт 74).

114. Отже, принцип "належного урядування" без сумніву є дотичним і до означених пенсійних спорів. Адже особа-пенсіонер чи майбутній пенсіонер, як приватна особа, не має у своєму розпорядженні ані державного апарату, ані владних функцій. Зоною відповідальності саме держави є те, щоб пенсії при призначені були правомірно нараховані та своєчасно поновлені й виплачені. І всі помилки та прорахунки в цій сфері є саме помилками, які могли з`явитись лише як наслідок порушення принципу «неналежного урядування».

115. За таких обставин та правового регулювання Суд вважає, що відповідач не застосував більш сприятливий закон, який передбачає право позивача на обумовлену попередньою роботою пільгову пенсію, проте застосував закон, який позбавляє зазначеного права, отже діяв всупереч вимог верховенства права».

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд погоджується з твердженням позивача, що відповідач при розгляді його заяви про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах враховуючи наявність у нього віку - 50 років, повинен був розглянути її також відповідно до приписів п.1 ч.2 ст.114 Закону України №1058-ІV.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача зарахувати до його пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 та постановою Кабінету Міністрів України №202 періоди: з 08.09.2008 по 11.06.2009 року, з 25.01.2010 по 31.01.2015 року, з 02.06.2015 по 30.06.2016 року, суд зазначає наступне.

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Судом установлено, що посади, на яких працював позивач у спірні періоди, віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказані періоди роботи позивача (постанови Кабінету Міністрів України: від 16.01.2003 року № 36 та від 24.06.2016 року № 461).

31.03.1994 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років» (далі - Постанова КМУ № 202).

До розділу І «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» Постанови КМУ № 202 так само включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Порядок підтвердження стажу роботи регулюється положеннями ст.62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень пп. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , судом встановлена наступна трудова його діяльність у спірні періоди:

- з 08.09.2008 по 11.06.2009 року - ТОВ ВКФ «Горизонт-2008», прийнятий гірником підземним 2 розряду з повним робочим днем у шахті, номера записів 25, 26 в трудовій книжці;

- з 25.01.2010 по 08.03.2010 року - Шахтопрохідне будівельне управління №3 ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» прийнятий тимчасово на 2 місяці підземним гірником 2 розряду з повним робочим днем на підземній роботі, номер запису 27 в трудовій книжці;

- з 09.03.2010 по 15.03.2010 року - зачислений до штату управління та направлений на курси прохідників, номер запису 28 в трудовій книжці;

- з 16.03.2010 по 04.05.2010 року - переведений підземним гірником 2 розряду з повним робочим днем на підземній роботі, номер запису 29 в трудовій книжці;

- з 05.05.2010 по 07.07.2010 року - переведений учнем прохідника з повним робочим днем на підземній роботі, номер запису 30 в трудовій книжці;

- з 08.07.2010 по 09.09.2010 року - переведений учнем прохідника з повним робочим днем на підземній роботі, номер запису 31 у трудовій книжці;

- з 10.09.2010 по 31.12.2013 року - переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі, номер запису 32 у трудовій книжці;

- 31.12.2012 року - відокремлений підрозділ закритий, номер запису 32 в трудовій книжці;

- з 01.01.2014 по 31.01.2015 року - переміщений до ТОВ «ШБК «Донецькшахтопроходка» прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі, номера записів 34, 35 в трудовій книжці;

- з 02.06.2015 по 30.06.2016 року - прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі, номера записів 36, 37 в трудовій книжці.

Інші записи в трудовій книжці після 30.06.2016 року не є спірними відповідно до заявлених позовних вимог позивача.

Суд проаналізувавши наявну в матеріалах справи копію довідки форми РС право, сформованої по позивачу станом на дату подання ним заяви про призначення пенсії, зазначає, що відповідачем при розгляді його заяви періоди трудової діяльності, які були не зараховані позивачу до його пільгового стажу роботи за Списком робіт затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202 та Списком №1: з 08.09.2008 по 11.06.2009 року, з 25.01.2010 по 31.01.2015 року, з 02.06.2015 по 30.06.2016 року.

Відповідно до приписів розділу І постанови Кабінету Міністрів України № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, яким передбачено, що підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Так само як і в постанові Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року, в якій зазначено у розділі I. ГІРНИЧІ РОБОТИ - видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд. Підрозділ 1. Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень. Пункт 1.1а а) усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Так само, як і у постанові Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016 року, якою затверджено СПИСОК № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Розділ I. ГІРНИЧІ РОБОТИ Видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд. Підрозділ 1. Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень. Працівники: зайняті повний робочий день на підземних роботах; які обслуговують працівників, зайнятих на підземних роботах (медперсонал підземних пунктів охорони здоров`я, працівники підземного телефонного зв`язку тощо).

Судом вже було встановлено з трудової книжки позивача, що він у періоди з 08.09.2008 по 11.06.2009 року - був прийнятий гірником підземним 2 розряду з повним робочим днем у шахті, з 25.01.2010 по 08.03.2010 року - був прийнятий тимчасово на 2 місяці підземним гірником 2 розряду з повним робочим днем на підземній роботі, з 09.03.2010 по 15.03.2010 року - зачислений до штату управління та направлений на курси прохідників, з 16.03.2010 по 04.05.2010 року - переведений підземним гірником 2 розряду з повним робочим днем на підземній роботі, з 05.05.2010 по 07.07.2010 року - переведений учнем прохідника з повним робочим днем на підземній роботі, з 08.07.2010 по 09.09.2010 року - переведений учнем прохідника з повним робочим днем на підземній роботі, з 10.09.2010 по 31.12.2013 року - переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі, з 01.01.2014 по 31.01.2015 року - переміщений до ТОВ «ШБК «Донецькшахтопроходка» прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі, з 02.06.2015 по 30.06.2016 року - прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці позивача.

В даному випадку, суд звертає увагу, що вказані записи в трудовій книжці зроблені чітко, зрозуміло, відсутні ознаки підчисток та підробок.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача до суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при обрахуванні стажу роботи.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Однак, як встановлено судом, відповідачем не здійснено дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити пільговий стаж позивача.

Оскільки, у своєму рішенні про відмову у призначенні пенсії від 29.04.2024 року, відповідач зазначає, що він за доданими документами до страхового стажу позивача зарахував усі періоди, при цьому тільки у своєму відзиві зазначив, підстави не зарахування до пільгового стажу за Списком №1, зазначивши, що: - «До заяви про призначення пенсії Позивачем було надано трудову книжку серії НОМЕР_1 , яка не містить всіх необхідних записів, що визначають право на пільгове пенсійне забезпечення. Згідно записів трудової книжки Позивач працював на підприємствах Донецької області, а саме в ТОВ «Горизонт-2008», ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка». Довідок що визначають пільговий характер робіт на вищезазначених підприємствах Позивачем не надано. З огляду на вищезазначене, пільговий стаж Позивача обчислено на підставі документів доданих до заяви про призначення пенсії та даних що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування».

Суд вже зазначав, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17 та від 25.04.2019 у справі №593/283/17.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, а також наявною копією трудової книжки в матеріалах справи відносно спірних періодів трудової діяльності позивача, належним чином відображених записів у трудовій книжці, які дають можливість визначити право позивача на пільгове пенсійне забезпечення та які були не зараховані відповідачем позивачу до його пільгового стажу за Списком №1 та роботи за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202, а саме: з 08.09.2008 по 11.06.2009 року, з 25.01.2010 по 31.01.2015 року, з 02.06.2015 по 30.06.2016 року, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню, шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до його пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 та за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202 вищенаведені періоди трудової діяльності.

Щодо позовної вимоги позивача: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до його страхового стажу період з 01.07.1991 по 20.05.1993 року, суд зазначає наступне.

Суд, проаналізувавши довідку форми РС-право сформовану по позивачу, зазначає, що відповідачем при розгляді заяви позивача про призначення пенсії, не було зараховано до його страхового стажу період перебування його в членах колгоспу «Родіна» з 01.07.1991 по 20.05.1993 року.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.56 Закону №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Частиною 2 статті 56 Закону №1788-XII встановлено, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Суд вже зазначав, що відповідач у своєму спірному рішенні зазначив: - «До страхового стажу зараховано всі періоди згідно наданих документів».

В той же час, у своєму відзиві відповідач зазначив зовсім інше: - «Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 Позивач з 01.07.1991 по 30.01.1995 був членом колгоспу «Родіна» (з 1993 року Колективного сільськогосподарського підприємства «Родіна»). […] Отже, враховуючи приписи частини другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», інформація про мінімум трудової участі в громадському господарстві та його виконання є необхідним, оскільки це впливає на зарахування стажу або повного або за фактичною тривалістю. Так, невиконання встановленого мінімуму трудової участі без поважних причин є підставою для врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю, а не повністю».

Суд не погоджується з відповідачем, оскільки дослідивши копію наявної в матеріалах справи трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 встановив, що позивач у спірний період з 01.07.1991 був прийнятий у члени колгоспу «Родіна» Красноармійського району Донецької області, про що свідчить запис №1 внесений до трудової книжки на підставі протоколу №7 від 01.07.1991 року та 30.01.1995 року позивач вибув з членів колгоспу «Родіна», про що свідчить запис №2 внесений до трудової книжки на підставі протоколу №2 від 30.01.1995 року.

Щодо інших записів наявних в вищезазначеній трудовій книжці позивача слід зазначити, що позивач з 01.07.1991 року був призначений в тракторну бригаду №2 трактористом, номер запису 1 на сторінці 6,7 та з 21.05.1993 року - проходження діючої військової служби в Збройних Силах України, номер запису 2 в трудовій книжці на сторінці 6, 7, проходження військової служби підтверджується також копією дублікату військового квитка НОМЕР_4 виданого 05.05.2008 року.

Окремо, суд зауважує відповідача, що трудова книжка позивача містить дані щодо інформації про мінімум трудової участі в громадському господарстві, що належним чином відображено на сторінках 18, 19, а саме 1991 рік - прийнятий мінімум - 101, виконаний - 101; 1992 рік - прийнятий мінімум - 280, виконаний - 220; 1993 рік - прийнятий мінімум -280, виконаний - 28.

При цьому суд акцентує свою увагу на тому, що у травні місяці 1993 року позивач проходив військову службу та не міг фізично виконати прийнятий колгоспом мінімум трудової участі з поважних причин.

Суд вже зазначав по справі, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, яка встановлює виключний пріоритет перед іншими документами для визначення страхового стажу.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що трудова книжка позивача у спірний період з 01.07.1991 по 20.05.1993 року містить неправдиві або недостовірні відомості щодо періодів трудової діяльності позивача, та відсутність фактично відпрацьованих вихододнів відповідачем не доведена, навпаки трудова книжка позивача містить в собі усі необхідні записи щодо спірного періоду його роботи, як дати вступу у члени колгоспу так і дати виходу з цього колгоспу так і кількість встановлених та відпрацьованих фактично трудової участі в громадському господарстві.

Суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності.

Доказів того, що Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області таким правом скористалося, матеріали справи не містять.

Таким чином враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, оскільки трудова книжка позивача містить належним чином відображені записи про вступ позивача до членів колгоспу та звільнення з членів колгоспу, а також встановлений та виконаний мінімум трудової участі, що належним чином відображено у його трудовій книжці, доказів протилежного відповідачем по цій справі до суду не надано, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача зарахувати до загального страхового стажу позивача період його роботи: з 01.07.1991 по 20.05.1993 року у колгоспі «Родіна» Красноармійського району Донецької області.

Щодо позовної вимоги позивача визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №55 від 29.04.2024 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 101 Закону № 1788-ХІІ, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також: за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Приписами частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Виходячи з викладеного, відповідач наділений повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів. Ці повноваження можуть бути реалізовані шляхом відповідних запитів, витребування первинних документів щодо підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виплаченої заробітної плати, проведення фактичних перевірок тощо.

Суд зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень мають ґрунтуватися на оцінці всіх фактичних обставин, що мають значення для об`єктивного вирішення питання в межах дискреційних повноважень такого суб`єкта. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати, як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а за конкретними обставинами.

Підсумовуючи все вищенаведене та встановлене при розгляді справи, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу від 29.04.2024 №55, прийнято не на підставі Конституції та законодавства України, а отже підлягає скасуванню.

З огляду на визнання протиправним та скасування спірного рішення, належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 на отримання обґрунтованого та вмотивованого рішення за його заяви є зобов`язання відповідача повторно розглянути дану заяву та вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням висновків суду.

Такий висновок щодо способу захисту узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 22.12.2020 по справі №461/4544/18 та Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06.11.2019 по справі №509/1350/17.

Щодо позовної вимоги позивача зобов`язати відповідача призначити йому пенсію з 22.04.2024 року відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи N R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.80, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. N 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року N 21-87а13.

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи, що відповідачем по перше, було розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за ч.3 ст.114 Закону №1058-ІV, при цьому не було враховано положень п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV, по друге, відповідачем ще не зараховано спірних періодів роботи позивача відповідно до висновків суду по даній справі, таким чином суд дійшов висновку, що в даному випадку ця позовна вимога є передчасною та такою, що задоволенню не підлягає.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №55 від 29.04.2024 року про відмову в призначенні пенсії позивачу за віком на пільгових умовах та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 22.04.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням при повторному розгляді вказаної заяви до його пільгового стажу за Списком №1 та пільгового стажу роботи за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202: на ТОВ ВКФ «Горизонт-2008»: з 08.09.2008 по 11.06.2009 року - на посаді гірника підземного 2 розряду з повним робочим днем у шахті; на Шахтопрохідному будівельному управлінні №3 ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка»: з 25.01.2010 по 08.03.2010 року - на посаді підземного гірника 2 розряду з повним робочим днем на підземній роботі; з 09.03.2010 по 15.03.2010 року; з 16.03.2010 по 04.05.2010 року - на посаді підземного гірника 2 розряду з повним робочим днем на підземній роботі; з 05.05.2010 по 07.07.2010 року - на посаді учня прохідника з повним робочим днем на підземній роботі; з 08.07.2010 по 09.09.2010 року - на посаді учня прохідника з повним робочим днем на підземній роботі; з 10.09.2010 по 31.12.2013 року - на посаді прохідника 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі; на ТОВ «ШБК «Донецькшахтопроходка»: з 01.01.2014 по 31.01.2015 року - на посаді прохідника 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі; з 02.06.2015 по 30.06.2016 року - на посаді прохідника 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі; до загального страхового стажу: період перебування у колгоспі «Родіна» Красноармійського району Донецької області з 01.07.1991 по 20.05.1993 року, з урахуванням висновків суду по цій справі.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.8 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанціями від 16.05.2024 та від 22.05.2024, позивач за подання адміністративного позову сплатив 968,96 грн. судового збору.

Суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.26, ) про визнання протиправним та скасування рішення №55 від 29.04.2024 року, та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () №55 від 29.04.2024 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) від 22.04.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням при повторному розгляді вказаної заяви до його пільгового стажу за Списком №1 та пільгового стажу роботи за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202: на ТОВ ВКФ «Горизонт-2008»: з 08.09.2008 по 11.06.2009 року - на посаді гірника підземного 2 розряду з повним робочим днем у шахті; на Шахтопрохідному будівельному управлінні №3 ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка»: з 25.01.2010 по 08.03.2010 року - на посаді підземного гірника 2 розряду з повним робочим днем на підземній роботі; з 09.03.2010 по 15.03.2010 року; з 16.03.2010 по 04.05.2010 року - на посаді підземного гірника 2 розряду з повним робочим днем на підземній роботі; з 05.05.2010 по 07.07.2010 року - на посаді учня прохідника з повним робочим днем на підземній роботі; з 08.07.2010 по 09.09.2010 року - на посаді учня прохідника з повним робочим днем на підземній роботі; з 10.09.2010 по 31.12.2013 року - на посаді прохідника 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі; на ТОВ «ШБК «Донецькшахтопроходка»: з 01.01.2014 по 31.01.2015 року - на посаді прохідника 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі; з 02.06.2015 по 30.06.2016 року - на посаді прохідника 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі; до загального страхового стажу: період перебування у колгоспі «Родіна» Красноармійського району Донецької області з 01.07.1991 по 20.05.1993 року, з урахуванням висновків суду по цій справі.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.26, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 06 серпня 2024 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець