Справа № 600/2133/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/2133/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в не розгляді рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 , солдата, військовослужбовця, водія 1-го автомобільного відділення, 1-го автомобільного взводу автомобільної роти в/ч НОМЕР_1 у військовому званні рядового, про звільнення з військової служби в запас.

В обґрунтування позову зазначено, що 25 квітня 2024 року позивач звернувся до відповідача з письмовим рапортом про звільнення його з військової служби у зв`язку з наявністю у нього чотирьох дітей віком до 18 років, докази чого були додані до рапорту. Проте, як зазначає позивач, станом на день подання цього позову до суду відповідач на його рапорт не відреагував, що свідчить про допущення протиправної бездіяльності щодо не розгляду рапорту від 25 квітня 2024 року про звільнення позивача з військової служби. Також позивач зазначив, що оскільки законодавством про військовий обов`язок і військову службу не встановлено строків розгляду питання саме «військового рапорту», то поставлене ним у рапорті питання, на його думку, має бути розглянуте відповідачем у межах строків, встановлених Законом України «Про звернення громадян».

Ухвалою суду від 20 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; вирішено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строк для подання заяв по суті справи.

Відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог. У поданому до суду відзиві вказав, що при розгляді додатків, які позивач додав до позову, військовою частиною НОМЕР_1 не знайдено жодних підтверджень щодо отримання рапорту ОСОБА_1 , про який ідеться в позові. У відзиві наголошено, що з рапортом ОСОБА_1 про звільнення військової служби не ознайомлений його безпосередній командир, якого позивач бачить щодня. Водночас згідно з Положенням про проходження громадянами України військової служби та Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України безпосередній командир військовослужбовця при ознайомленні з рапортом клопоче по суті такого перед вищим командуванням або ж заперечує щодо такого рапорту. Проте на рапорті позивача немає жодних позначень про надання чи ненадання згоди безпосереднього командира щодо поставленого питання, що свідчить про те, що безпосередній командир позивача не бачив його рапорту і доданих до нього документів. Також відповідач звертав увагу на те, що позивач направив рапорт з додатками до нього засобами поштового зв`язку без повідомлення про вручення поштового відправлення, що унеможливлює дізнатись, хто саме отримав названий рапорт за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому за вказаною адресою військова частина НОМЕР_1 знаходилась до грудня 2023 року, на даний час там дислокується інша військова частина. Вказане, як зазначив відповідач, було відомо позивачу, оскільки він приймав безпосередню участь при перевезенні військового майна військової частини НОМЕР_1 на нову адресу. З урахуванням зазначених обставин відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.

Ухвалою суду від 29 липня 2024 року витребувано у військової частини НОМЕР_1 належну чином засвідчену копію журналу вхідної кореспонденції військової частини НОМЕР_1 за період з 25 квітня 2024 року по 29 липня 2024 року та належну чином засвідчену копію Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затверджену наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 року №40.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами у заявах по суті справи, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія 1 автомобільного відділення 1 автомобільного взводу автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 .

Позивачем у позові вказується, що 25 квітня 2024 року він подав командиру військової частини НОМЕР_1 письмовий рапорт з проханням звільнити його з військової служби як військовослужбовця, який має трьох і більше дітей віком до 18 років. До вказаного рапорта ОСОБА_1 додав: копії свідоцтв про народження дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (діти позивача від першого шлюбу), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (діти дружини позивача ОСОБА_6 ); копію довідки №447 від 15 квітня 2024 року виконкому Кіцманської міської ради Чернівецької області про склад сім`ї ОСОБА_1 ; копію акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №130 від 20 березня 2024 року; копію довідки Кіцманського відділу ДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №8368 від 14 березня 2024 року про відсутність виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 ; - копію довідки ВЛК солдата ОСОБА_1 ; копію посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_2 від 19 жовтня 2023 року ОСОБА_1 ; копію відпускного квитка від 04 квітня 2024 року ОСОБА_1 .

Разом з цим, як стверджує позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог, станом на день подання цього позову до суду відповідач не розглянув рапорт від 25 квітня 2024 року про звільнення з військової служби, що і стало підставою звернення до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з положеннями статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною шостою статті 2 Закону №2232-XII встановлено, зокрема, такий вид військової служби, як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Абзацом 12 частини першої статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-XII визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року №389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройній агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 24 Закону №2232-XII визначено початок, призупинення і закінчення проходження військової служби.

Так, початком проходження військової служби вважається, зокрема, день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації (пункт 2 частини першої статті 24 Закону №2232-XII).

Пунктом 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі Положення №1153/2008), встановлено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Відповідно до пункту 210 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців строкової військової служби проводиться на підставах, визначених частиною другою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", командиром військової частини, який має право видавати накази по стройовій частині.

Згідно з пунктами 233, 234 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Згідно з абзацом другим пункту 14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170 (далі Інструкція №170), звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Абзацом тринадцятим пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Зміст указаних вище норм законодавства вказує на те, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби (за умови наявності відповідних підстав для звільнення, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу») подають відповідний рапорт по команді разом з документами, які підтверджують наявність підстав для звільнення з військової служби. Тобто, процедура звільнення військовослужбовця з військової служби відбувається за визначеною процедурою, яка включає в себе, зокрема, такі етапи: подання військовослужбовцем безпосередньо своєму командиру рапорту про звільнення з наданням документів, якими підтверджуються підстави для звільнення з військової служби; розгляд рапорту про звільнення; прийняття наказу про звільнення з військової служби.

Крім цього, як зазначено Верховним Судом у постанові від 26 червня 2024 року у справі №420/23353/23, розгляд рапорту про звільнення з військової служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність, зокрема, сімейних обставин або інших поважних причин, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами, створеними в паперовій та електронній формі в Апараті Головнокомандувача Збройних Сил України, Генеральному штабі Збройних Сил України, командуваннях видів, родів військ (сил) Збройних Сил України, органах військового управління, штабах угруповань військ (сил), військових частинах (установах) Збройних Сил України (далі військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням, встановлені Інструкцією з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України 31 січня 2024 року №40 (далі Інструкція з діловодства у Збройних Силах України, чинної станом на день написання ОСОБА_1 рапорту про звільнення з військової служби 25 квітня 2024 року).

Пунктом 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України визначені види документів, які створюються у Збройних Силах України, серед яких у тому числі є рапорт (заява), що визначається як письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Відповідно до положень пункту 2.7.24 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України відмітка про надходження документа до військової частини (установи) проставляється за допомогою штрих-коду на лицьовому полі у правому кутку нижнього поля першого аркуша оригіналу документа. Елементами зазначеного реквізиту є скорочене найменування військової частини (установи) одержувача документа, реєстраційний індекс, дата (за потреби година і хвилини) надходження документа. За наявності додатків до документа на кожному додатку, як і на самому документі, ставиться відмітка про надходження документа. Якщо кореспонденція не розкривається відповідно до пункту 3.7 цієї Інструкції, то відмітка про надходження документа проставляється на конвертах (упакуваннях). З цією метою використовується спеціальний штамп (Додаток 15).

Згідно з пунктом 2.7.8 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України під час реєстрації паперових документів реєстраційний індекс наноситься за допомогою штрих-коду та/або QR-коду. Штрих-код включає найменування військової частини (установи), в якому реєструвався документ, реєстраційний індекс і дату документа, кількість аркушів.

Відповідно до пункту 3.9.3 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України документи реєструються лише один раз: вхідні у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов у неробочий час, створені у підрозділі - у день підписання або затвердження. Для передачі зареєстрованого документа з одного підрозділу до іншого новий реєстраційний індекс на документі не проставляється.

Як встановлено пунктом 2.7.12 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи адресуються військовій частині (установі), її структурним підрозділам або конкретній посадовій особі.

Відповідно до пункту 2.7.13 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України документ затверджується посадовою особою (посадовими особами), до повноважень якої (яких) належить вирішення питань, викладених у такому документі, або розпорядчим документом. Затвердження певних видів документів здійснюється з проставлянням грифа затвердження.

У разі затвердження документа кількома посадовими особами грифи затвердження розташовуються на одному рівні.

Строки виконання основних документів у Збройних Силах України наведені в додатку 40 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України.

Так, пунктом 8 Додатку 40 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України звернення громадян не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх надходження. Якщо у місячний строк вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник установи або його заступник встановлюють необхідний строк для його розгляду, про що повідомляють особі, яка подала звернення. При цьому загальний строк вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Отже, звернення військовослужбовця з певним проханням оформлюється рапортом, який має бути адресований вищій посадовій особі та підлягає реєстрації в день надходження шляхом проставлення відмітки про його надходження, що підтверджує факт одержання такого рапорту адресатом та в подальшому забезпечує здійснення контролю за його належним виконанням. Подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Командир військової частини за результатами розгляду рапорту (заяви) військовослужбовця зобов`язаний протягом місяця розглянути рапорт (заяву) військовослужбовця та надати відповідь по суті порушених питань. При цьому командир має приймати рішення та діяти на власний розсуд одноосібно, приймаючи відповідні рішення за рапортом військовослужбовця.

Як стверджує позивач у позові, 25 квітня 2024 року він подав рапорт з проханням звільнити його з військової служби у зв`язку з наявністю у нього чотирьох дітей віком до 18 років, на підтвердження чого додав копії свідоцтв про народження дітей, копію довідки №447 від 15 квітня 2024 року виконкому Кіцманської міської ради Чернівецької області про склад сім`ї ОСОБА_1 ; копію акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №130 від 20 березня 2024 року; копію довідки Кіцманського відділу ДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №8368 від 14 березня 2024 року про відсутність виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 ; копію довідки ВЛК солдата ОСОБА_1 ; копію посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_2 від 19 жовтня 2023 року ОСОБА_1 ; копію відпускного квитка від 04 квітня 2024 року ОСОБА_1 .

Разом з цим, дослідженням змісту наявного у справі рапорту від 25 квітня 2024 року судом встановлено, що у ньому відсутні будь-які реєстраційні відмітки як документа вхідної кореспонденції, прийнятого адресатом (такими є, зокрема, дата прийняття документа та номер вхідної кореспонденції).

З наданої відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 29 липня 2024 року електронної копії журналу вхідної кореспонденції військової частини НОМЕР_1 судом встановлено не надходження на адресу військової частини НОМЕР_1 рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби, надісланого, як стверджується у позові, засобами поштового зв`язку на адресу відповідача 25 квітня 2024 року.

Натомість, як вбачається з електронної копії журналу вхідної кореспонденції військової частини НОМЕР_1 , за період з 25 квітня 2024 року по 29 липня 2024 року ОСОБА_1 подавались лише рапорти: про надання частини щорічної основної відпустки (зареєстрований у військовій частині НОМЕР_1 03 липня 2024 року за вх. №9525); про прийняття справ та посади (зареєстрований у військовій частині НОМЕР_1 19 липня 2024 року за вх. №10558); про призначення на посаду (зареєстрований у військовій частині НОМЕР_1 26 липня 2024 року за вх. №11055).

Отже, відсутні докази надходження (отримання) та реєстрації військовою частиною НОМЕР_1 рапорту ОСОБА_1 від 25 квітня 2024 року про звільнення його з військової служби з документами, які підтверджують наявність підстав для такого звільнення.

Позивачем у ході судового розгляду цієї справи жодним чином не підтверджено того, що військовою частиною НОМЕР_1 було отримано його рапорт від 25 квітня 2024 року.

Додана до позову копія квитанції АТ «Укрпошта» від 25 квітня 2024 року може свідчити лише про направлення позивачем рапорту про звільнення з військової служби, однак при цьому не підтверджує факт отримання такого рапорту адресатом (військовою частиною НОМЕР_1 ).

Позивач не спростував жодним чином доводів відзиву про те, військовою частиною НОМЕР_1 не знайдено жодних підтверджень щодо отримання рапорту ОСОБА_1 від 25 квітня 2024 року, про який ідеться в позові, у тому числі й про ознайомлення з таким рапортом безпосереднього командира позивача.

Крім цього, не спростовано позивачем і тверджень у відзиві про те, що військова частина НОМЕР_1 знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 (на яку, згідно змісту позову, позивачем було направлено рапорт про звільнення) до грудня 2023 року, а на даний час за вказаною адресою дислокується інша військова частина. При цьому, як зазначено у відзиві та не спростовано позивачем, позивачу про такі обставини було відомо.

Вказане свідчить про необґрунтованість тверджень у позові про належне подання позивачем рапорту від 25 квітня 2024 року до військової частини та, відповідно, про отримання такого військовою частиною НОМЕР_1 .

Отже, у ході судового розгляду справи позивачем не надано суду належних та достовірних доказів подання до військової частини НОМЕР_1 рапорту від 25 квітня 2024 року про звільнення з військової служби, що унеможливлює визнання судом протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, про що він просить у даному позові.

Відповідно, вимога про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби в запас не підлягає задоволенню, оскільки така є похідною від вимоги про визнання протиправною бездіяльності, в задоволенні якої судом відмовлено.

Відтак, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Разом з цим суд звертає увагу позивача на те, що він не позбавлений права подати рапорт про звільнення його з військової служби з переліком документів, які підтверджують наявність у нього визначених законом підстав для звільнення з військової служби, шляхом подання такого рапорту своєму безпосередньому керівнику або направлення його засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів наявність підстав для задоволення заявлених вимог. Натомість доводи відповідача та наявній у справі матеріали свідчить про безпідставність позову.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 07 серпня 2024 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), відповідач Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя О.П. Лелюк