Справа № 580/11202/23
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити ді, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, яким просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у наданні позивачу пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими п.п. 4, 5, 6 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", як учаснику війни;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести нарахування позивачу з 01 липня 2023 року пільг у розмірі 50% знижки на оплату за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими п.п. 4, 5, 6 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", як учаснику війни.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 січня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовну в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Апелянт наголосив, що відповідно до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №389 позивач не має права на отримання пільги на оплату житлово-комунальних послуг оскільки середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача становить 6166,51 грн та перевищує розмір податкової пільги встановлений з 01 січня 2023 року.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Відповідно до копії посвідчення від 12 лютого 2019 року серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 03 листопада 2023 року №14554-14369/Ф-02/8-2300/23 на звернення позивача щодо призначення пільг на оплату житлово-комунальних послуг повідомило про те, що загальна сума пенсії з 01 січня 2023 року по 30 червня 2023 року становить 36 999,08 грн, середньомісячний сукупний дохід сім`ї становить 6166,51 грн, що перевищує розмір податкової соціальної пільги встановлений з01 січня 2023 року, а тому вона не має права на отримання пільги

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області позивач звернулась до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року №12-р/2018 положення п.п. 4-6, 18 ч. 1 ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" підлягають застосуванню з 19 березня 2019 року без визначеного ч. 6 цієї норми обмеження, а тому з 19 березня 2019 року позивач має право на вказані пільги.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Як встановлено судом, позивач має статус учасника війни, що підтверджується копією посвідчення від 12 лютого 2019 року серія НОМЕР_1 , відповідно на неї поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до 5 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам війни надаються такі пільги, зокрема:

- 50-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю) (п. 4);

- 50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 50-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю) (п. 5);

50-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення (п. 6);

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені п.п. 4-6 цієї статті, надаються учасникам війни та членам їх сімей, що проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" площа житла, на яку нараховується 50-процентна знижка плати, передбачена п.п. 4 і 5 частини першої цієї статті, визначається в максимально можливому розмірі в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання), встановленими цими пунктами, незалежно від наявності в складі сім`ї осіб, які не мають права на знижку плати.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII (далі - Закон №76-VIII) ст. 14 Закону № 3551-XII доповнено ч. 6, яка передбачала, що пільги, передбачені п.п. 1, 2, 4, 5, 6 та 18 ч. 1 цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року № 12- р/2018 ч. 6 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною).

Відповідно до п. 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України ч. 6 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визнана неконституційною, втрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Так, Конституційний Суд України в зазначеному рішенні зазначив, що встановивши в ч. 6 ст. 14, ч. 2 ст. 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" умову для отримання окремих пільг, держава переклала обов`язок щодо соціального захисту учасників війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, на членів їхніх сімей, що не відповідає суті конституційних гарантій щодо забезпечення соціального захисту цих осіб. Такий підхід нівелює позитивний обов`язок держави щодо соціального захисту вказаних осіб та членів їхніх сімей урозумінні ч. 5 ст. 17 Конституції України.

Конституційний Суд України вважає, що забезпечення державою соціального захисту осіб, які відповідно до обов`язку, покладеного на них ч. 1 ст. 65 Конституції України, захищали Вітчизну, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України, та членів їхніх сімей згідно з ч. 5 ст. 17 Конституції України в поєднанні з ч. 1 цієї статті означає, що надання пільг, інших гарантій соціального захисту ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не має залежати від матеріального становища їхніх сімей та не повинне обумовлюватися відсутністю фінансових можливостей держави.

Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що рівноцінної заміни або компенсації скасованих пільг для учасників війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, законодавець не передбачив.

Обмеження або скасування положеннями Закону №76, які є предметом конституційного контролю, пільг, у встановлених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених ч. 5 ст. 17 Конституції України, щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей.

Отже, встановивши невідповідність Конституції України (неконституційність) абз. 2 пп. 1, абз. 2 пп. 2, абз.абз. 2, 3, 4 пп. 3 п. 9 розділу Закону № 76-VIII, ч. 6 ст. 14, ч. 2 ст. 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Конституційний Суд України відтермінував втрату чинності цими положеннями на три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, Конституційний Суд України Рішенням від 18 грудня 2018 року №12-р/2018 відтермінував на три місяці втрату чинності ч. 6 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з метою відновлення державою попереднього рівня соціального захисту учасників війни або встановлення альтернативних варіантів компенсації скасованих пільг, виділення коштів у Державному бюджеті України, та внесення відповідних зміни до законів України.

Отже, з 19 березня 2019 року ч. 6 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" втратила чинність та застосуванню не підлягає.

Зазначене рішення Конституційного Суду України не було враховано при розгляді звернення позивача щодо відновлення її права на отримання пільг по оплаті житлово-комунальних послуг.

Таким чином, враховуючи обов`язок держави відновити попередній рівень соціального захисту учасників війни, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання соціальних пільг у розмірі не меншому ніж той, який існував до внесення змін Законом №76-VIII до ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Посилання апелянта на норми Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №389 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначена постанова була прийнята на виконання положень Закону №76-VIII, норми якого, як було зазначено вище, визнані неконституційним.

Крім того, застосування відповідачем положень підзаконного нормативного акту, прийнятого на виконання Закону, який визнано неконституційним, є протиправним по своїй суті. Чинний Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не встановлює жодних обмежень для надання пільг, передбачених п.п. 1, 2, 4, 5, 6 та 18 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", тому позивачка має право на відповідні пільги.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 січня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку