Справа № 160/11052/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2024-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 липня 2024 року Справа 160/11052/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді при секретарі за участю представників: сторін Юхно І.В. Давидовій Є.О. не з`явилися
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2023 частково задоволено заяву представника позивача - адвоката Хомича І.О. про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати у місячний строк, з дня отримання цієї ухвали, звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 у справі №160/11052/21 стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати пенсії за період з 01.12.2019 по 31.12.2021 у розмірі 145139,28 грн.

В подальшому, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 у справі №160/11052/21 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати у трьохмісячний строк, з дня отримання цієї ухвали, звіт про виконання рішення суду від 18.08.2021 у справі №160/11052/21 стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати пенсії за період з 01.12.2019 по 31.12.2021 у розмірі 145139,28 грн.

За даними КП «ДСС» копію ухвали 11.04.2024 надіслано одержувачам - ОСОБА_2 та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за допомогою підсистеми «Електронний суд» в його електронний кабінет, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, строк на подання звіту про виконання рішення суду до 11.07.2024.

12.06.2024 через систему «Електронний суд» та 13.06.2024 засобами телекомунікаційного зв`язку від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов звіт про виконання рішення суду, в якому заявник просить суд прийняти та затвердити звіт про виконання судового рішення від 18.02.2021 у справі №160/11052/21, або продовжити строк для подання звіту.

В обґрунтування наведеного звіту заявником зазначено, що на виконання зазначеного рішення суду ОСОБА_1 проведе перерахунок пенсії з 01.12.2019 в розмірі 70% від грошового забезпечення 15902,65 грн, за даними довідки від 06.05.2021 №33/24/С-98, яка надана Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області". Доплата пенсії за період з 01.12.2019 по 31.12.2021 становить 145139,28 грн. Враховуючи зазначене, доплату на виконання рішення суду, винесеного на користь Позивача, буде здійснено після надходження бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Таким чином, покладені судом зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії Позивачу виконані Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на управління Фонду.

Відповідач наголошує, що Нараховані на виконання рішень суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Згідно з положеннями підпунктів 20, 29 частини 1 статті 116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету без 4 встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи Закону про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Додатково повідомляємо, шо обсяг бюджетних призначень Пенсійного фонду України на 2021-2023 роки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, передбачений бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний бюджетний рік, становив щорічно у сумі 360,00 млн гривень. Обсяг бюджетних призначень Головного управління на 2021 рік на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду становив у сумі 12,2 млн гривень. У 2021 році за рахунок коштів Державного бюджету Головним управлінням проведено погашення заборгованості з пенсійних виплат по 509 рішеннях суду, у порядку черговості надходжень судових рішень по 11.11.2019 на загальну суму 12,2 млн гривень. Обсяг бюджетних призначень Головному управлінню на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду на 2022 рік становив у загальній сумі 26,9 млн гривень. У 2022 році Головним управлінням проведено виплату пенсійних коштів, нарахованих за рішеннями суду в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили, по 07.07.2020. Погашено заборгованість по 800 рішеннях суду на загальну суму 26,9 млн гривень. Обсяг бюджетних призначень Головному управлінню на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду на 2023 рік становив у сумі 10,6 млн гривень. Станом на 01.01.2024 Головним управлінням було проведено виплату пенсійних коштів, нарахованих за рішеннями суду в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили, по 20.09.2020. Погашено заборгованість по 232 рішеннях суду на загальну суму 10,6 млн гривень. Отже, невиплата грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки Головне управління не має юридичної можливості виконати судове рішення в частині виплати коштів, нарахованих за рішенням суду. Інших фінансових можливостей для здійснення виплат Головне управління не має. Бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік на сьогодні не затверджено. Також зазначено, що Головне управління звернулось із запитом від 23.06.2023 № 0400- 010508-5/91120 та від 26.04.2024 № 0400-010508-5/85322 до Пенсійного фонду України щодо можливості фінансування доплати за рішенням суду по адміністративній справі №160/11052/21. Відповіді Пенсійного фонду України від 10.07.2023 № 1401/16 та від 04.06.2024 № 1199/16 про результати розгляду можливості фінансування доплати за рішенням суду надані в додатку.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2024 призначено судове засідання для розгляду звіту про виконання судового рішення в адміністративній справі №160/11052/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії на 18 липня 2024 о 09:10 год.

18.07.2024 від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшла заява про проведення судового засідання без участі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

18.07.2024 сторони у судове засідання не з`явились, про дату час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з ч.4 ст.382 КАС України неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про вікладення розгляду звіту.

Вирішуючи питання про прийняття звіту про виконання судового рішення, суд виходить із наступного.

Вирішуючи питання про встановлення нового строку на подання звіту про виконання судового рішення, суд виходить із наступного.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 у справі №160/11052/21 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

- визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, яке оформлене листом Відділу розгляду звернень Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Про надання відповіді» від 24.06.2021 №20351-15412/М-01/8-0400/21;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області» від 06.05.2021 №33/24/С-98, з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.12.2019;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

23.11.2022 на виконання зазначеного рішення Дніпропетровським окружним адміністративним судом було видано позивачу виконавчі листи у справі №160/11052/21, про свідчить інформація КП «ДСС».

Частиною 1 статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.382 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, виходячи з вищенаведеного, законодавцем за наслідками розгляду звіту передбачено вичерпний перелік дій суду.

Суд зазначає, що головною метою судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах є реалізація завдання адміністративного судочинства, оскільки ефективний захист прав осіб завершується виконанням судового рішення.

Розглядаючи звіт суб`єкта владних повноважень про виконання рішення, суд повинен перевірити чи досягнуто мети задля якої постановлено судове рішення, тобто чи відбулося фактичне відновлення порушеного права.

Дослідивши наданий Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області звіт про виконання рішення суду від 18.08.2021 у справі №160/11052/21, суд зазначає, що відповідачем вжиті наступні заходи з метою виконання судового рішення, а саме: проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 в розмірі 70% від грошового забезпечення 15902,65 грн, за даними довідки від 06.05.2021 № 33/24/С-98, яка надана Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області". Доплата пенсії за період з 01.12.2019 по 31.12.2021 становить 145139,28 грн. та обліковується в Пенсійному фонді України. Письмових доказів виплати вказаної заборгованості, на виконання рішення суду, відповідачем до суду не подано.

При цьому, суд звертає, що з метою належного виконання судового рішення у справі відповідач неодноразово звертався до Пенсійного фонду України стосовно виділення коштів (листи від 23.06.2023 № 0400- 010508-5/91120 та від 26.04.2024 № 0400-010508-5/85322).

Суд також зауважує, що у звіті про виконання рішення суду відповідач наголошує, що виконання судового рішення у повному обсязі можливе лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок державного бюджету. Невиплата грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не має юридичної можливості виконати судове рішення в частині виплати коштів, нарахованих за рішенням суду.

Так, суд наголошує, що відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ч.ч.2-4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічні приписи містить стаття 14 КАС України.

Крім того, згідно зі ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

В абз.3 п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також, у Рішенні від 26.06.2013 року Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив на тому, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП "Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Тому, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Судом встановлено, що ухвалене на користь позивача рішення в цій справі станом на даний час в повному обсязі не виконане, адже позивачу не виплачено кошти в сумі, донараховані у зв`язку з проведенням перерахунку.

Відповідач вказаного факту не заперечує, але наголошує на неможливості виконання судового рішення в цій частині, зважаючи на те, що суми грошового утримання, нараховані на виконання рішення суду, можуть бути виплачені пенсійним органом лише в межах затверджених бюджетних призначень, а на даний час в Головному управлінні відсутні необхідні для цього кошти.

Суд зазначає, що метою встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі є спонукання відповідача-суб`єкта владних повноважень до виконання рішення суду, ухваленого не на його користь, якщо таке рішення передбачає вчинення певних дій.

При цьому визначальним є те, чи існують достатні підстави вважати, що відповідач може ухилятися від виконання судового рішення, маючи реальну можливість його виконати.

Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21.11.2018 у справі №373/436/17, від 15.05.2020 у справі №812/1813/18, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а та від 19.02.2020 у справі № 821/1491/17, невиконання боржником (пенсійним органом) судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу (пенсіонеру) за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Таким чином, оскільки часткове невиконання відповідачем рішення суду у цій справі обумовлюється об`єктивними причинами, а належних доказів, які б свідчили про намір суб`єкта владних повноважень ухилитися від виконання судового рішення не отримано, суд дійшов висновку про відсутність підстав для накладення на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області штрафу в порядку, визначеному ст.382 КАС України.

При цьому, суд враховує, що основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Водночас, прийняття судом рішення про накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу, у даному випадку, не вплине на виконання судового рішення, ухваленого на користь позивача, та, відповідно, не відновить його право на отримання присуджених бюджетних коштів.

Також суд застосовує правову позицію Верховного Суду щодо підстав для накладення штрафу на керівника територіального управління Пенсійного фонду, сформовану у подібних правовідносинах в постанові від 23.04.2020 року при вирішенні справи №560/523/19, відповідно до якої, переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення, та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду, або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Отже, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи, беручи до уваги висновки Верховного Суду у справі №560/523/19, суд не вбачає наявності вищезазначених підстав на даний час для накладення на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області штрафу за невиконання рішення суду у цій справі.

Крім того, суд зауважує, що проблема невиконання рішень національних судів у соціальних спорах має загальнодержавний характер. Тобто, проблема з виконанням рішення суду у цій справі не є індивідуальною, а охоплюється загальною проблемою належного виконання судових рішень в соціальних спорах, яка потребує системного підходу до її вирішення на найвищих рівнях органів державної влади.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що оскільки правових підстав для накладення штрафу на керівника Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області на даний час немає, суд вважає за необхідне встановити відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення суду від 18.08.2021 у справі №160/11052/21.

Керуючись статтями 121, 243, 248, 256, 382 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 у справі №160/11052/21 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати у шестимісячний строк, з дня отримання цієї ухвали, звіт про виконання рішення суду від 18.08.2021 у справі №160/11052/21 стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати пенсії за період з 01.12.2019 по 31.12.2021 у розмірі 145139,28 грн.

Копію ухвали направити учасникам справи, відповідачу - до виконання.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя І.В. Юхно