Справа № 260/4640/24
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

06 серпня 2024 рокум. Ужгород№ 260/4640/24

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Гаврилко С.Є., вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2024 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), яким просить суд: "1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 з 12.03.2022 по 12.10.2022 та з 12.10.2022 по 31.01.2023 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; 2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 30000 грн. на місяць, починаючи з 12.03.2022 по 12.10.2022 та з 12.10.2022 по 31.01.2023 та з 31.01.2023 по сьогодні; 3. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності III групи та втрати працездатності 50%; 4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності III групи та втрати працездатності 50% (п`ятдесят відсотків).".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року даний позов був залишений без руху та надано позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків шляхом надання суду мотивованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

31 липня 2024 року через систему "Електоронний суд" позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив суд: "1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 з 01.02.2023 по теперішній час, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; 2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 30000 грн. (тридцять тисяч гривень) на місяць, починаючи з 01.02.2023 по теперішній час; 3. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України щодо не виплати у повному обсязі грошового забезпечення військовослужбовця Збройних сил України, ОСОБА_1 за березень 2023 року; 4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України виплатити недоотримане грошове забезпечення військовослужбовця Збройних сил України ОСОБА_1 у розмірі 23069 грн. 98 коп. (двадцять три тисячі шістдесят дев`ять гривень дев`яносто вісім копійок); 5. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності III групи та втрати працездатності 50% (п`ятдесят відсотків); 6. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності III групи та втрати працездатності 50% (п`ятдесят відсотків).

Разом з тим, позивач на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху надав суду заяву про поновлення строку звернення до суду, відповідно до якої зазначив, що у зв`язку із введення в Україні воєнного стану поважною причиною для пропуску позивачем строку звернення до суду в даній конкретній справі, зазначаємо позивач у відповідності до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 "Про загальну мобілізацію" мобілізований у першій хвилі, та проходив, проходить військову службу, що пов`язана з регулярною організацією охорони стратегічних об`єктів на території Закарпатської області, заступанням на регулярне бойове чергування та виконання завдань, що стосуються функціонування його підрозділу та виконання завдань, розпоряджень пов`язаних з організацією охорони об`єктів, вантажів Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України, що забезпечується дотримання спеціалізованого режиму у зв`язку із проходженням військової служби та захистом Батьківщини. Можливість своєчасного звернення до адміністративного суду з цим позовом обмежувалась особливостями проходження військової служби у період дій спеціального режиму, не залежала виключно від волевиявлення самого позивача, та не несе суб`єктивний характер. У зв`язку з вище наведеним просив вважати окреслені причини поважними, що перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом про захист свого порушеного права.

Оцінюючи обґрунтованість заяви позивача, суддя виходить з наступного.

Відповідно до статті 122 частин 1, 2, 3 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (стаття 122 частина 5 КАС України).

У такій категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Відповідно до статті 2 частини 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У відповідності до статті 4 частини 1 пункту 17 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Таким чином військову службу законодавцем віднесено до публічної служби.

У статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Як вбачається з позову, спірні правовідносини виникли у зв`язку з проходженням позивачем публічної служби, зокрема, предметом спору є й нарахування та виплата додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 01 лютого 2023 року по теперішній час та недоотриманого позивачем грошового забезпечення у розмірі 23069,98 грн за березень 2023 року.

З даною позовною заявою до Закарпатського окружного адміністративного суд позивач звернуся 16 липня 2024 року.

Суд зауважує, що виплата грошового забезпечення здійснюється щомісячно, а тому позивач, починаючи з лютого 2023 року, не отримавши додаткової винагороди та грошове забезпечення безпосередньо, знав про факт порушення його права.

Позивачем в клопотанні про поновлення строку наведені причини, але не подано доказів, які б підтверджували реальну відсутність у позивача можливості звернутись до суду із даним позовом своєчасно у зв`язку із введенням воєнного стану.

Слід зауважити, що в матеріалах справи відстані докази того, що позивач за весь період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 приймав безпосередню участь у бойових діях. Суд не може прийняти до уваги доводи представника позивача, що перебування позивача на території Закарпатської області військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться за місцем дислокації в м. Чоп, Закарпатської області є об`єктивною обставиною, яка перешкоджала йому своєчасно звернутися до суду з позовом чи укласти договір з фахівцем у галузі права з метою отримання правової допомоги (що надалі позивач і зробив 11 липня 2024 року).

Судом було встановлено, що позивач, зокрема з 01 лютого 2023 року по теперішній час проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 та в період проходження служби йому не виплачено додаткову винагороду у розмірі до 30000 грн, пропорційно в розрахунку на місяць та недоотримано грошове забезпечення у розмірі 23069,98 грн за березень 2023 року.

Як уже судом зазначалося, що статтею 233 частиною 1 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Аналізуючи вищенаведене, та беручи до уваги вказані норми, з дня не виплати позивачу додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з 01 лютого 2023 року по 31 березня 2024 року та грошового забезпечення за березень 2023 року, минуло більше трьох місяців. До суду з даним позовом позивач звернувся лише 16 липня 2024 року.

Суд наголошує, що грошове забезпечення є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було проведено відповідний розрахунок та на підставі яких нормативно-правових актів.

Слід зауважити, що виплата грошового забезпечення здійснюється щомісячно, позивач отримавши грошове забезпечення може знати його розмір та з яких видів воно складається, а відповідно і знати, чи правильно воно обчислюється; що при звільненні військовослужбовцям видається на руки грошовий атестат, в якому зазначаються суми нарахованого по день виключення зі списків особового складу (звільнення) грошового забезпечення, які підлягають виплаті.

Отже, позивач звернувся до адміністративного суду з пропуском установленого тримісячного строку звернення до суду в частині вказаних позовних вимог.

Процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

З урахуванням наведеного, суддя дійшов висновку, що підстави, наведені позивачем у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду є неповажними підставами для поновлення строку звернення до суду з даним позовом, клопотання про поновлення строку не містить зазначення інших поважних підстав для поновлення строку звернення до суду з вказаним позовом, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

У справі Європейського суду з прав людини "Стаббігс та інші проти Великобританії" визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" від 25 січня 2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

З урахуванням положень статей 122, 123 КАС України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду (чи відсутні були вагомі перешкоди, труднощі для реалізації цього права).

Розглянувши наведені у заяві про поновлення строків звернення до суду причини, суд не вбачає об`єктивних непереборних підстав, які можна вважати обґрунтованими та поважними для пропуску звернення до суду.

Жодних інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з позовом, позивачем не наведено, існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів не зазначено та судом не встановлено.

Доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено. Відтак, суд визнає причини пропущення строку звернення до суду з даним позовом неповажними.

За таких обставин, вказані позивачем у заяві причини пропуску строку не можуть бути визнані поважними.

Відповідно до статті 123 частини 2 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно статті 169 частини 4 пункту 9 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене дану позовну заяву через пропуск строку звернення до суду необхідно повернути позивачу в частині позовних вимог про: визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 з 01 лютого 2023 року по 31 березня 2024 року, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 30000 грн. (тридцять тисяч гривень) на місяць, починаючи з 01.02.2023 по 31 березня 2024 року; визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України щодо не виплати у повному обсязі грошового забезпечення військовослужбовця Збройних сил України, ОСОБА_1 за березень 2023 року та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України виплатити недоотримане грошове забезпечення військовослужбовця Збройних сил України ОСОБА_1 у розмірі 23069 грн. 98 коп. (двадцять три тисячі шістдесят дев`ять гривень дев`яносто вісім копійок).

05 серпня 2024 року головуючий суддя Гаврилко С.Є. перебував у щорічній основній відпустці. 06 серпня 2024 року перший робочий день.

На підставі наведеного та керуючись статтями 169, 122, 123, 241, 243, 248 КАС України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 з 01 лютого 2023 року по 31 березня 2024 року, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 30000 грн. (тридцять тисяч гривень) на місяць, починаючи з 01.02.2023 по 31 березня 2024 року; Визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України щодо не виплати у повному обсязі грошового забезпечення військовослужбовця Збройних сил України, ОСОБА_1 за березень 2023 року та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України виплатити недоотримане грошове забезпечення військовослужбовця Збройних сил України ОСОБА_1 у розмірі 23 069 грн. 98 коп. (двадцять три тисячі шістдесят дев`ять гривень дев`яносто вісім копійок) повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви та позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено КАС України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.Є. Гаврилко