Справа № 183/5440/24
Суддя: Оладенко О. С.
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/5440/24

№ 2-а/183/53/24

06 серпня 2024 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Оладенко О.С.,розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

28.05.2024 ОСОБА_1 , в інтересах якого дії його представник - адвокат Романченко Д.І., звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №61/568 від 18.05.2024 відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що 18.05.2024 позивача зупинили дві невідомі особи у військовій формі, які не представилися, не назвали своїх імен, посад та на підставі якого закону діють, стали вимагати документи для перевірки. У процесі такої «перевірки» позивачу повідомили про те, що він нібито знаходиться у базі розшуку Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області ІТС за скоєння правопорушення за ст.210 КУпАП. Позивачем відразу, через застосунок «Дія», було зроблено витяг з ІАС «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», де була відсутня інформація про перебування позивача у розшуку. Однак, не дивлячись на відсутність інформації про розшук, із застосуванням сили, проти волі позивача його було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто було здійснено адміністративне затримання позивача без складання такого протоколу, що порушує вимоги ст. 261 КУпАП. Близько 15 год. 37 хв. відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення №60/576 від 18 травня 2024 року та постанову №61/568 від 18 травня 2024 року, які, під тиском зі сторони посадових осіб, ним були підписані. Позивач вказує, що під час розгляду протоколу та винесення оскаржуваної постанови жодних доказів стосовно вини позивача пред`явлено, розглянуто та зазначено не було. А тому оскаржувану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, у зв`язку з відсутністю доказів вини позивача та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст.210 КУпАП.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи (а.с.23). Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвалу про відкриття провадження відповідач отримав 02.07.2024. Правом на подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, відповідач не скористався. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не подавав.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Судом установлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №61/568 від 18 травня 2024 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с.8-9).

За змістом цієї постанови 18 травня 2024 року встановлено, що 18 травня 2024 року громадянин ОСОБА_1 близько 15 год. 37 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 як такий, що перебуває в базі розшуку Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області ITC «Інформаційний портал Національної поліції України» за скоєння правопорушення за ст.210 Кодексу України про адміністративні правопорушення». Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що громадянин ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 18.04.2014 року. Згідно даних інформаційно-комунікаційної системи «Оберіг», громадянин ОСОБА_1 перебуває в розшуку з 02.03.2024 року в ІНФОРМАЦІЯ_3 , як такий який, що порушив правила військового обліку. У зв`язку із вказаним ОСОБА_1 здійснив правопорушення в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №30-3/2014 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18 квітня 2014 року №49), який затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-VII та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення, щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу), чим здійснив порушення вимог абз. 4. ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та підпунктів 1,2 пункту 1 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року зі змінами). Таким чином своїми діями громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП.

У протоколі №60/576 від 18 травня 2024 року, складеному відносно позивача зазначено, що 18 травня 2024 року громадянин ОСОБА_1 близько 15 год. 37 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 як такий, що перебуває в базі розшуку Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області ITC «Інформаційний портал Національної поліції України» за скоєння правопорушення за ст.210 Кодексу України про адміністративні правопорушення». Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що громадянин ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 18.04.2014 року. Згідно даних інформаційно-комунікаційної системи «Оберіг», громадянин ОСОБА_1 перебуває в розшуку з 02.03.2024 року в ІНФОРМАЦІЯ_3 , як такий який, що порушив правила військового обліку. У зв`язку із вказаним ОСОБА_1 здійснив правопорушення в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №30-3/2014 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18 квітня 2014 року №49), який затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-VII та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення, щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу), чим здійснив порушення вимог абз. 4. ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та підпунктів 1,2 пункту 1 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року зі змінами). Своїми діями громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП. (а.с.6-7).

Суду надано копію Витягу з ІАС «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявні судимості» згідно з яким ОСОБА_1 станом на 18.05.2024 до кримінальної відповідальності не притягувався, судимості немає та в розшуку не перебуває (а.с.12).

Розглядаючи вимоги позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як встановлено ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною першою статті 246 КУпАП визначено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито (ст. 249 Кодексу).

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 280 КпАП України встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведеної норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд зазначає, що докази і доказування один із найважливіших інститутів адміністративного права. Адже саме з допомогою доказів суд з`ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи.

Відповідач, який отримав ухвалу про відкриття провадження 02.07.2024 правом на подання відзиву не скористався, жодного доказу на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП суду не надав.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Частина перша статті 210 КУпАП передбачає відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною другою статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Норма вказаної статті є бланкетною нормою, у диспозиції якої не встановлено певних правил поведінки і при її застосуванні необхідно використовувати нормативно-правові акти, які визначають правила військового обліку.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові зазначено, зокрема, що ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 4. ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та підпунктів 1,2 пункту 1 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року зі змінами).

Відповідно до абз.4 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі.

У підпунктах 1,2 пункту 1 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» зазначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:

1) перебувати на військовому обліку:

за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад;

за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності;

2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до частини першої статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно з вимогами статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

При цьому опис обставин, установлених під час розгляду справи повинен точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

У порушення зазначених вимог, відповідачем ні у постанові, ні у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який із наведених обов`язків не виконав ОСОБА_1 ; у яких його діях чи бездіяльності виразилася об`єктивна сторона правопорушення

Сукупність наведених вище обставин дає суду підстави для висновку про те, що позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП за відсутності жодних належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а зміст постанови не відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

При цьому суд враховує, що графі протоколу «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» наявні пояснення ОСОБА_1 : «щиро розкаююся у даному правопорушенні. Свою провину визнав».

Оцінюючи зазначені пояснення, суд виходить з того, що факт вчинення правопорушення не може підтверджуватися виключно визнанням провини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не зазначено які дії чи бездіяльність ставляться у провину ОСОБА_1 , а тому неможливо встановити у вчиненні якого саме правопорушення він визнав провину та розкаюється.

Враховуючи викладене, оскільки доводи позивача не спростовані відповідачем, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем понесено судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду у сумі 969 грн.

Разом з цим, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 р. у справі №543/775/17 (провадження № 11-1287апп18) визначила розмір судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення, який складає за подання позовної заяви, як 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання адміністративного позову про скасування постанови про адміністративне правопорушення підлягав сплаті судовий збір в розмірі 605,60 грн. (3028,00 грн. - прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 р. х 0,2).

З урахуванням коефіцієнту пониження за подання документів в електронній формі, позивачу слід було сплатити судовий збір в розмірі 484 грн. (605,60 грн. х 0,8).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 120, 132,134, 139, 229, 241-246, 250, 268-271, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення №61/568 від 18 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено і підписано 06 серпня 2024 року .

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя Оладенко О.С.