Справа № 480/539/24
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 серпня 2024 року Справа № 480/539/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Соп`яненко О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/539/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, і просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 28.12.2023 року ОСОБА_1 зарахувавши увесь стаж відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 03.08.1982 та диплому НОМЕР_2 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулась до територіального органу ПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії. Рішенням відповідача відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, оскільки позивач не досягла пенсійного віку та не має страхового стажу згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Крім цього, до страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 03.08.1982, оскільки відсутня інформація про зміну прізвища (" ОСОБА_2 на ОСОБА_3 ").
Ухвалою суду від 25.01.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, а також у відповідності до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області відзиву на позов кваліфікується судом як визнання позову.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що 28.12.2023 ОСОБА_1 , звернулась до ГУ ПФУ в Сумській області з заявою про призначення пенсії на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
У вказаному рішенні відповідач зазначив: вік заявника на дату звернення - 60 років 2 місяці 17 днів; відповідно до наданих документів страховий стаж особи - 16 років 4 місяці 22 дні; до страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 03.08.1982, оскільки відсутня інформація про зміну прізвища (" ОСОБА_2 на ОСОБА_3 ").
Додатковий коментар: за наданими документами право на призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058 матиме після досягнення 65 років, тобто з 12.10.2018.
Незгода позивача з рішенням ГУ ПФУ в Сумській області стала підставою звернення позивача до адміністративного суду з даним адміністративним позовом
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно із частини першої статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону № 1058-ІV).
Згідно із ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (Закон № 1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
У періоді, в якому позивачу оформлялася трудова книжка, порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162).
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 162, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.
З приписів порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, що визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 та Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 вбачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником.
В даному випадку, матеріалами справи підтверджується, що трудова книжка НОМЕР_1 видана на прізвище " ОСОБА_4 ", яка перекреслена на зазначено нове прізвище " ОСОБА_3 ".
Разом із тим, в подальшому прізвище " ОСОБА_3 " перекреслено та зазначено нове " ОСОБА_5 ".
При цьому, жодної інформації, посилання на документ, на підставі якого змінено прізвище " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_3 " на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_1 не зазначено. Відсутнє будь-яке посилання на правові підстави зміни призвіща особи.
З матеріалів справи встановлено, що позивач долучив свідоцтво про народження від 04.12.1963 (прізвище " ОСОБА_4 "), копія диплому від 30.06.1982 серії НОМЕР_2 (призвіще " ОСОБА_4 "), копія диплому від 23.06.1992 серії НОМЕР_3 (призвіще " ОСОБА_3 "), рішення суду від 22.03.2007 про розірвання шлюбу між ( ОСОБА_6 ) та Птицыним), який був зареєстрований 08.10.1983 (актовий запис №1878), копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 30.10.2013 (шлюб між ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 ) (а.с.7, 9-12)
Крім того, на титульній сторінці зроблено запис НОМЕР_5 , який закрплено печаткою, згідно якого прізвище " ОСОБА_8 " виправлено на підставі запису в паспорті. (а.с.13)
Суд вказує, що на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.
Суд звертає увагу на те, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Таким чином, необхідно зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати позивачу всі періоди згідно трудової книжки та диплому до страхового стажу та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , від 28.12.2023 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1211,20 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко