Справа № 400/6537/21
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 р. № 400/6537/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6,Миколаїв,54001,
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.04.2021 № 13, № 13,
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту Позивач, ФОП) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі по тексту Відповідач) з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 13, № 13 від 02.04.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті проведення планової виїзної перевірки у 2019 році (акт перевірки від 18.03.2019 р. № 383/14-29-13-05/ НОМЕР_1 ), контролюючим органом 16.04.2019 року прийняті ППР №5; №5; №5; №5; №5, та згодом за наслідками адміністративного оскарження ДПС 10.07.2019 року прийняті ще ППР № 5 та № 5. Ці Податкові повідомлення-рішення оскаржені Позивачем в судовому порядку. Рішенням суду по справі №400/2423/19 (залишеним без змін апеляційною інстанцією 28.04.2021 року та Касаційною інстанцією 22.12.2022 року), позовні вимоги частково задоволені та визнані протиправними частково скасовані:

- ППР №5 від 16.04.2019 року в частині зобов`язання з податку на доходи на суму 1644844,55 грн та штрафу 411211,14 грн.,

- ППР №5 від 16.04.2019 року в частині зобов`язання з акцизного податку на суму 47666,94 грн. та штрафу 11916,74 грн.,

- ППР №5 від 16.04.2019 року в частині зобов`язання з військового збору на суму 137 070,37 грн та штрафу 34 267,59 грн.,

- ППР №5 від 10.07.2019 року в частині зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1 532 303,96 грн та штрафу 383 075,99 грн,

- ППР №5 від 10.07.2019 року в частині штрафу у сумі 836 799,67 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Листом ГУ ДПС у Миколаївській області від 02.04.2021 року повідомило Позивача, що ППР № 5 від 10.07.2019 року - вважається скасованим (відкликаним) та ДПС винесено нові ППР від 02.04.2021 року форми «ПС» № 13 на суму штрафних санкцій з ПДВ 44 530,56 грн. та форми «ПН» № 13 на суму штрафу в розмірі 50% у сумі 3 699,93 грн.

Позивач не згоден з винесеними 02.04.2021 року ППР № 13, № 13, які складені контролюючим органом за порушення термінів реєстрації податкових накладних, оскільки під час розгляду справи 400/2423/19 судом була надана оцінка ППР № 5 від 10.07.2019 року та 90% штрафу за порушення термінів реєстрації податкових накиданих судом скасовано, а також судом частково було скасовано ППР про донарахування позивачеві ПДВ. В додаткових поясненнях до позову від 31.01.2022 року Позивач зазначає, що не згоден розрахунком штрафних санкцій по ППР № 13 (на 44 530,56 грн.), оскільки Позивачем зайво включені до розрахунку суми штрафу по господарських операціях щодо придбання легкових автомобілів, оцінку цих правовідносин надано судами у справі 400/2423/19. Відтак, Позивач вважає, що у даному випадку з урахуванням висновків суду у справі 400/2423/19 можливо застосувати штраф за порушення термінів реєстрації податкових накиданих лише на суму 11 895,25 грн (позиції в розрахунку штрафу до ППР № 14,40,41,43,56,57,58), але Позивач наполягає на скасуванні судом ППР у повному обсязі.

Позивач вважає, що ППР № 13 взагалі винесено безпідставно та належить скасуванню. Позивач просить суд визнати протиправними та скасувати ППР № 13 та ППР № 13.

17.08.2021 Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

15.08.2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач зазначив, що вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не належать задоволенню. Відповідач наголошує, що прийняття оскаржуваних ППР від 02.04.2021 року обумовлено не тільки вимогами п. 73 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України, а й висновками та наявністю постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі 400/2423/19, де судом встановлено заниження Позивачем податку на додану вартість. Відповідач просить суд відмовити Позивачеві в задоволенні позову.

16.09.2021 року від представника Позивача до суду надійшла відповідь на відзив, де серед іншого представник Позивача наголошує, що на час винесення спірних ППР Відповідач не міг взяти до уваги висновки апеляційної інстанції по справі 400/2423/19, оскільки ППР прийнято 02.04.2021 року, а Постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі 400/2423/19 прийнята 28.04.2021 року.

08.11.2021 року представником відповідача надані до суду детальні розрахунки сум, які увійшли в оскаржувані ППР (т. 2 а. с. 28-33).

11.01.2022 року від представника Позивача на адресу суду надійшли пояснення щодо наданих розрахунків відповідачем (т. 2 а. с. 38-44).

25.01.2022 року Відповідачем надані суду додаткові пояснення (т. 2 а. с. 66-67).

31.01.2022 року Позивачем надані додаткові пояснення до позовних вимог, з урахування позиції ДПС (т. 2 а. с. 58-60).

02.02.2022 року Ухвалою суду за клопотанням Позивача зупинено провадження по справі до розгляду Верховним Судом справи 400/2423/19 (т. 2 а. с. 65-66).

20.10.2022 року відповідно до протоколу автоматизованого перерозподілу справи, головуючим по справі визначено суддю Лісовську Н.В. (т. 2 а. с. 70-72).

24.10.2022 року Ухвалою суду суддею Лісовською Н.В. прийнято справу до свого провадження (т. 2 а. с. 73-74).

05.03.2024 року Ухвалою суду поновлено провадження по справі, оскільки Верховним Судом прийнято остаточне рішення по справі 400/2423/19 ( т. 2 а. с. 85) та призначено дату підготовчого засідання на 18.04.2024 року.

18.04.2024 року за клопотанням представників обох сторін слухання справи було відкладено на 04.06.2024 року.

04.06.2024 року від представників сторін надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

16 квітня 2019 року ГУ ДФС у Миколаївській області було прийнято податкові повідомлення-рішення: №5 від 16.04.2019 р.; №5 від 16.04.2019 р.; №5 від 16.04.2019 р.; №5 від 16.04.2019 р.; №5 від 16.04.2019 р.; №5 від 16.04.2019 р.; №5 від 16.04.2019 р.; №5 від 16.04.2019 р.; №5 від 16.04.2019 р. Позивач оскаржив вищевказані податкові повідомлення - рішення до суду.

29.12.2020 року Миколаївським окружним адміністративним судом прийнято рішення по справі № 400/2423/19, яким позов ФОП ОСОБА_1 задоволено частково, визнано частково протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № 5 від 16.04.2019, в частині визначення податкового зобов`язання з податку на доходи на суму 1644844,55 грн та штрафу 411211,14 грн, в решті суми це рішення залишено в силі; визнано частково протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення №5 від 16.04.2019, в частині визначення податкового зобов`язання з акцизного податку на суму 47666,94 грн та штрафу 11916,74 гривень, в решті суми це рішення залишено в силі; визнано частково протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення №5 від 16.04.2019, в частині визначення податкового зобов`язання з військового збору на суму 137070,37 грн та штрафу 34267,59 грн, в решті суми це рішення залишено в силі; визнано частково протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення №5 від 10.07.2019, в частині визначення штрафу на суму 836799,67 грн, в решті суми це рішення залишено в силі; визнано частково протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення №5 від 10.07.2019, в частині визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1532303,96 грн та штрафу 383075,99 грн, в решті суми це рішення залишено в силі.

В задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень №5 від 16.04.2019 з податку на доходи та №5 від 16.04.2019 року з військового збору - відмовлено. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, учасники процесу звернулися зі скаргою до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

02.04.2021 року позивач отримав нові податкові повідомлення - рішення форми «ПС» від 02.04.2021 року № 13 на суму штрафних санкцій з ПДВ 44530,56 грн та форми «ПН» від 02.04.2021 року та № 13 від 02.04.2021 року на суму штрафу в розмірі 50% 3699,93 грн до акту документальної планової виїзної перевірки від 18.03.2019 року № 383/14-29-13-05/ з розрахунком штрафу за порушення термінів для реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) (відсутність реєстрації протягом граничного строку), складеного на виконання вимог пункту 73 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-УІ зі змінами та доповненнями.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року по справі № 400/2423/19 рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 року залишено без змін.

В свою чергу, позивач звернувся із касаційною скаргою на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 року до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 22.12.2022 року по справі №400/2423/19, касаційну скаргу позивача, залишено без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 року - без змін.

Ухвалюючи рішення у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.198.5 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст.189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/ виготовленими з податком на додану вартість у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до ст.196 цього Кодексу.

Оскаржувані ППР від 02.04.2021 року прийняті Відповідачем відповідно до пп.54.3 п. 54 і п. 73 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України.

23 травня 2020 року набули чинності положення Закону України від 16 січня 2020 року № 466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі - Закон № 466-ІХ).

Цим законодавчим актом доповнено підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України пунктом 73.

Так, відповідно до змісту пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.

Штрафи, застосовані через відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.

Контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Суд касаційної інстанції визнає, що такий підхід законодавця загалом відповідає принципу "доброго врядування" і "належної адміністрації" в світлі практики ЄСПЛ.

Так, в пунктах 70-71 рішення по справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04) ЄСПЛ підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункту 51).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само).

За змістом наведеної норми законодавцем, який виявив певні недоліки (непропорційність) у механізмі відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної, що не надається покупцю товарів, Законом № 466-ІХ чітко закріплено, що пункт 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України підлягає застосуванню до штрафів нарахованих платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року за наведених у цій же нормі умов.

Отже, наведеними приписами закону платники податків звільняються від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними нормами податкового законодавства, за наведених у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України умов.

Так, у рішенні від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 Конституційний Суд України дійшов висновку, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Зворотна дія нормативно-правового акта у часі (ex post facto) - це дія нового нормативно - правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності.

Таким чином, станом на час розряду справи в суді касаційної інстанції чинною і такою, що підлягає до застосування, є редакція пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, якою впроваджено ретроактивну (ретроспективну, тобто таку, яка передбачає, що дата вступу в силу та дата набрання чинності акта збігаються, однак він змінює на майбутнє правові наслідки діянь та подій, які мали місце до набрання ним чинності) дію закону у відповідних правовідносинах. А саме - щодо штрафів, нарахованих платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року за наведених у цій же нормі умов.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що положеннями пункту 56.18 статті 56 ПК України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, за загальним правилом, відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК України узгодженими, у випадку звернення платника податків до суду, вважаться грошові зобов`язання з дня набрання рішенням законної сили.

У Законі №466-ІХ (пункт 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України) виділено окремі категорії грошових зобов`язань, які підлягають відкликанню як неузгоджені, водночас запроваджено інший, відмінний від загального, підхід, за яким для цілей цієї норми під неузгодженими грошовими зобов`язаннями розуміються ті, по яких відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві".

Таким чином, для цілей, задекларованих цією нормою, зміст і обсяг поняття неузгодженості має спеціальне призначення і розкривається в дужках, при цьому воно не відсилає до пункту 56.18 статті 56 ПК України, а конкретизується і становить окремий, відмінний від загального визначення, зміст узгодженості грошових зобов`язань. Отже, застосування загальної дефініції, визначеної пунктом 56.18 статті 56 ПК України, для реалізації права, визначеного пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, законодавцем не передбачена.

Законодавцем для цілей пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України закріплено відмінне від загального (пункт 56.18 статті 56 ПК України) розуміння неузгодженого грошового зобов`язання, а саме - для цілей цієї норми грошове зобов`язання є неузгодженим протягом всієї процедури судового оскарження (без обмеження в суді якої інстанції знаходиться спір) за умови, що грошове зобов`язання за ними не сплачено.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 14 жовтня 2010 року (справа "Щокін проти України", пункти 56-57) зазначив, що відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення порушує вимогу "якості закону" та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника; суд погодився з тим, що у разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Згідно з частиною першою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права та бути законним і обґрунтованим.

При цьому, колегія суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду у Постанові по справі № 580/1424/19 «акцентує увагу на тому, що законодавство, яке підлягає застосуванню в спірних правовідносинах, було змінене законодавцем шляхом прийняття ретроактивної новели, якою змінено обсяг прав та обов`язків платника податків і контролюючих органів».

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані ППР прийняті Відповідачем 02.04.2021 року, у той час коли рішення суду по справі № 400/2423/19 ще не було розглянуто Апеляційною інстанцією (апеляційна інстанція розглянула справу 28.04.2021 року), рішення суду першої інстанції не набуло чинності, а відтак, з огляду на приписи Положень ст. 56 ПК України податкові зобов`язання, по яким прийняті ППР в межах справи № 400/2423/19, були неузгоджені.

Суд звертає увагу, що для застосування підрозділу 2 розділу XX "Перехідних положень" ПК України пунктом 73 та накладення штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, Відповідачеві в даному випадку вкрай важливо було отримати чинне рішення суду, бо саме в судовому порядку шляхом оскарження Позивачем ППР у справі № 400/2423/19, прийнятих за результатами планової перевірки (за попередні 3 роки діяльності Позивача), можливо встановити обсяг бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст.189 цього Кодексу, та перелік господарських операцій, які сформували таку базу оподаткування та за якими були зареєстровані своєчасно та/або несвоєчасно Податкові накладні Позивачем.

Надані Відповідачем Розрахунки до оскаржуваних ППР не містять посилання на конкретну господарську операцію, по якій виник обов`язок у Позивача реєструвати ПН, з урахуванням того, що право реєстрації ПН виникає у платника податків може виникати як по першій події, так і по кінцевому розрахунку (отриманню товару), тобто по останній події.

Ані розрахунок до ППР, ані відзив (та доповнення до Відзиву) на позовну заву не містять інформації, по яким господарським операціям були виписані ПН Позивачем, коли були зареєстровані ПН, коли сплив граничний термін реєстрації ПН, тощо.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належать задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 2270,00 грн, що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код ВП 44104027) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 13, № 13 від 02.04.2021 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області № 13, № 13 від 02.04.2021.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код ВП 44104027) судовий збір у сумі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп.) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 06.08.2024 р.

Суддя Н. В. Лісовська