Справа № 140/4382/24
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року ЛуцькСправа № 140/4382/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправним дії та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправним дії та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 31.08.2023 року та від 01.03.2024 року №5 щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-VI від 09.07.2003 року.

Зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити призначення та виплату пенсії по віку відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-VI від 09.07.2003 року з моменту набуття права на даний вид пенсії (23.09.2023 року), зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 13.12.1982 року по 26.12.1984 року та з 15.11.1990 року по 15.11.1992 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.08.2023 та повторно 22.02.2024 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 31.08.2023 року та від 01.03.2024 року №5 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, зокрема, до страхового стажу не зараховано період роботи: з 13.12.1982 по 26.12.1984, оскільки у довідці №1007/2,08 від 14.07.2022 невірно вказано рік народження (1961 замість 1963); з 15.11.1990 по 15.11.1992, оскільки у довідці про заробітну плату та акті перевірки по-батькові ОСОБА_2 не відповідає паспорту ОСОБА_3 .

Позивач вважає такі дії відповідача щодо не зарахування вищевказаних періодів роботи до страхового стажу протиправними, оскільки за правильність оформлення трудової книжки відповідає відділ кадрів підприємства, установи, організації, крім того відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, так як визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 29.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що до страхового стажу згідно записів трудової книжки не враховано періоди роботи з 13.12.1982 по 26.12.1984, оскільки у довідці №1007/2,08 від 14.07.2022 невірно вказано рік народження ( НОМЕР_1 замість 1963); з 15.11.1990 по 15.11.1992, оскільки у довідці про заробітну плату та акті перевірки по-батькові ОСОБА_2 не відповідає паспорту ОСОБА_3 , а тому підстав для зарахування вищевказаного періодів роботи до страхового стажу позивача немає. Загальний страховий стаж становить 27 років 06 місяців 14 днів, відтак підстави для призначення пенсії відсутні.

У зв`язку із чим, просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 23.08.2023 та повторно 22.02.2024 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 31.08.2023 року та від 01.03.2024 року №5 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, зокрема, до страхового стажу не зараховано період роботи: з 13.12.1982 по 26.12.1984, оскільки у довідці №1007/2,08 від 14.07.2022 невірно вказано рік народження ( НОМЕР_1 замість 1963); з 15.11.1990 по 15.11.1992, оскільки у довідці про заробітну плату та акті перевірки по-батькові ОСОБА_2 не відповідає паспорту ОСОБА_3 .

Вважаючи дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 13.12.1982 року по 26.12.1984 року та з 15.11.1990 року по 15.11.1992 року протиправними, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно із преамбулою Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 (далі Закон №1058-IV), цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

За правилами частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Отже, право на призначення пенсії за віком протягом 2023 року мали особи, які досягнули віку 60 років та за умови наявності у таких осіб страхового стажу не менше 30 років.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина 1 статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Так, приписами статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, основним документом, який підтверджує наявний стаж роботи є трудова книжка, а інші документи приймаються до уваги виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Так, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відмовою Пенсійного органу у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи позивача з 13.12.1982 по 26.12.1984, оскільки у довідці №1007/2.08 від 14.07.2022 невірно вказано рік народження ( НОМЕР_1 замість 1963) та з 15.11.1990 по 15.11.1992, оскільки у довідці про заробітну плату та акті перевірки по-батькові ОСОБА_2 не відповідає паспорту ОСОБА_3 .

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 Серії НОМЕР_2 вбачається, зокрема, що позивач з 13.12.1982 по 26.12.1984 працювала швеєю у Ковельській швейній фабриці.

При цьому, у архівній довідці Архівного відділу виконавчого комітету Ковельської міської ради №1007/2.08 від 14.07.2022 про підтвердження періоду роботи, невірно вказано рік народження ОСОБА_1 - 1961 замість 1963, в той час як з інших наявних в матеріалах справи письмових доказів вбачається протилежне, зокрема, у трудовій книжці ОСОБА_1 Серії НОМЕР_2 дата народження - 22.09.1963 відповідає даним, зокрема, свідоцтва про народження, свідоцтва про навчання у Волинській бухгалтерській школі.

Також, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 15.11.1990 по 15.11.1992 в Старовижівському хлібзаводі, оскільки у довідці про заробітну плату та акті перевірки по-батькові ОСОБА_2 не відповідає паспорту ОСОБА_3 , в той час як записами у трудовій книжці підтверджується даний страховий стаж, на що суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність підстав для зарахування вищевказаного періоду до страхового стажу позивача, оскільки в даному випадку записи, внесені до трудової книжки позивача, між собою пов`язані хронологічно, відсутні ознаки підчисток та підробок, із зазначенням номерів наказів та дат їх видачі. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи відповідачем суду не надано.

Таким чином, оскільки трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу у спірні періоди, тому, на переконання суду, є достатнім підтвердженням права на зарахування періодів роботи позивача з 13.12.1982 по 26.12.1984 в Ковельській швейній фабриці та з 15.11.1990 по 15.11.1992 в Старовижівському хлібзаводі до її страхового стажу.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності.

Однак, ГУ ПФУ у Дніпропетровській області таким правом не скористалося.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постановах від 30.09.2019 в справі №638/18467/15-а та від 25.04.2019 в справі №593/283/17 зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Приймаючи рішення у даній справі, суд зазначає, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Крім цього, згідно вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач ГУ ПФУ у Дніпропетровській області як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що дії щодо не зарахування періодів роботи позивача з 13.12.1982 по 26.12.1984 в Ковельській швейній фабриці та з 15.11.1990 по 15.11.1992 в Старовижівському хлібзаводі до страхового стажу при призначенні пенсії за віком, за вказаних обставин, вчинені відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-VI від 09.07.2003 року та скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 31.08.2023 року та від 01.03.2024 року №5; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити позивачу призначення та виплату пенсії по віку відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-VI від 09.07.2003 року з моменту набуття права на даний вид пенсії (23.09.2023 року), зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 13.12.1982 року по 26.12.1984 року та з 15.11.1990 року по 15.11.1992 року.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір в розмірі 1211,20 грн, сплачений згідно з квитанцією від 17.04.2024.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-VI від 09.07.2003 року та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 31.08.2023 року та від 01.03.2024 року №5.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії по віку відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-VI від 09.07.2003 року, з моменту набуття права на даний вид пенсії (23.09.2023 року), зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 13.12.1982 року по 26.12.1984 року та з 15.11.1990 року по 15.11.1992 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22в, ).

Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ).

Суддя Ю.Ю. Сорока