Справа № 488/3986/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 р.м. ОдесаСправа № 488/3986/23

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Миколаїв;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

16.05.2024 року;

Головуючий в 1 інстанції: Чернявська Я.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

скасувати постанову від 27.09.2023 року Серії БАД №002373, складену інспектором 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Шевченко Дмитром Сергійовичем;

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки патрульного поліцейського про порушення позивачем вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху не підтверджені належними доказами. Позивач зауважує на тому, що вимірювання швидкості руху автомобіля відбулось не у спосіб, передбачений положеннями статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», а саме із використанням приладу TruCam з руки (рук), що могло призвести до значних похибок у вимірюванні і ставить під сумнів правильність результатів зафіксованої швидкості руху транспортного засобу.

Наведені обставини, а також не забезпечення позивачу на його вимогу права скористатись правовою допомогою під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, свідчать про наявність безумовних підстав для скасування рішення відповідача в судовому порядку.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що посадовою особою відповідача дотримано порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбачений нормами КУпАП, факт вчинення водієм правопорушення підтверджений належними доказами та не спростований позивачем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що відповідачем не виконано вимоги частини 2 статті 77 КАС України та не доведено, що використання патрульним поліцейським приладу з вимірювання швидкості руху автомобіля TruCam з руки (рук) відбулось у законний спосіб. При цьому, апелянт вказує на те, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання працівниками поліції лазерного вимірювача TruCam, ніж його розміщення в порядку, передбаченому статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію».

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент патрульної поліції посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 27.09.2023 року інспектором 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Шевченко Дмитром Сергійовичем у відношенні ОСОБА_1 складено постанову Серії БАД №002373.

Зазначеною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу у розмірі 340 грн. за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Згідно вказаної постанови, 27.09.2023 року о 15:56 год. позивач, керуючи транспортним засобом Fiat PUNTO, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год в населеному пункті: м. Миколаїв, просп. Богоявленський, 234В, перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год та допустивши порушення вимог 12.4 Правил дорожнього руху України.

Факт перевищення допустимої швидкості транспортного засобу та вчинення правопорушення зафіксовано поліцейським за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 Серійний номер 008424.

Не погоджуючись із постановою поліцейського, посилаючись на її неправомірність та необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (пункти 1.1, 1.9 Правил).

Згідно із пунктом 1.3 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За визначенням, наведеним у пункті 1.10 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306, безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

Відповідно до пункту 2.3 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, у тому числі, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 визначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Слід враховувати, що відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2, 3 статті 283 КУпАП передбачено, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Одночасно, відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з обставин справи, позивач заперечує вчинення ним порушення Правил дорожнього руху та правомірність накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, що в силу приписів частини 2 статті 77 КАС України зобов`язує відповідача довести правомірність свого рішення та обґрунтованість адміністративного стягнення.

Так, згідно даних технічного засобу, яким здійснено фото- та відео- фіксацію правопорушення, TruCAM LT1 20/20 №TC008424 та на який міститься посилання в оспорюваній постанові, позивач в населеному пункті не дотримався встановленого обмеження максимально дозволеної швидкості 50 км/год, рухавшись на автомобілі зі швидкістю 74 км/год та допустивши перевищення максимально дозволеної швидкості на 24 км/год.

Слід враховувати, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки, отримав позитивні результати державних приймальних випробувань, пройшов повірку і є придатним до застосування як вимірювач швидкості транспортних засобів.

Згідно технічних характеристик, лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість в ручному та автоматичному режимах в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год.

Зазначеним технічним засобом зафіксовано дату та час вчинення правопорушення, географічні координати місця вчинення правопорушення, швидкість руху транспортного засобу, щодо якого здійснюється вимірювання, дистанцію до автомобіля, дозволену швидкість на відповідній ділянці дороги, фотофіксація автомобіля позивача в потоці позначена відповідною відміткою «+».

Отже, покази приладу TruCam LTI 20/20 є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення. Обставини, які б свідчили про не можливість його врахування свого підтвердження не знаходять.

З наведеного слідує не поширення вимог статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» стосовно порядку розміщення технічних приладів та технічних засобів для виконання поліцією покладених на неї завдань та здійснення повноважень, оскільки ці положення Закону розповсюджуються на автоматичні технічні засоби.

Враховуючи викладене, оскільки висновки інспектора патрульної поліції є обґрунтованими та підтверджені належними доказами, під час прийняття оспорюваної постанови інспектор патрульної поліції діяв на підставі та у межах своїх повноважень, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про правомірність та обґрунтованість постанови відповідача та відсутність підстав для її скасування.

З огляду на те, що висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права і обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв