Справа № 200/2852/23
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року справа №200/2852/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Компанієць І.Д., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року у справі № 200/2852/23 (головуючий І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії на пільгових умовах,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач, ГУПФУ), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову у призначенні пенсії № 65 від 02.11.2021 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 26.10.2021 року, зарахувавши до пільгового стажу: час проходження військової служби за контрактом від 26.02.2020 року; період роботи з 05.08.2002 року по 27.10.2002 року на ДП «ВК «Краснолиманська» на посаді машиніста підземних установок 3 розряду підземним з повним робочим днем у шахті; періоди роботи відповідно до Постанови КМУ № 81 від 22.02.1992 року «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Роз`яснення від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; на пільгових умовах один місяць служби за три місяці відповідно до п.п. «а» п. 3 Постанови КМУ від 17.07.1992 року № 393 час проходження служби, протягом якого позивач брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та прийняти рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 26.10.2021 року з врахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині та висновків Великої палати Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у Рішенні по справі № 1-5/2018(746/15) № 1-р/2020, Рішення Верховного Суду у зразковій адміністративній справі № 360/3611/20 від 21.04.2021 року, та Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 360/3611/20 від 03.11.2021 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2023 року позовні вимоги задоволено частково, а саме суд:

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (юридична адреса: 36014, м. Полтава, вул. Соборності, 66, ) від 02 листопада 2021 року № 65 щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (юридична адреса: 36014, м. Полтава, вул. Соборності, 66, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 26.10.2021 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням змісту Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, а також з урахуванням правової оцінки та висновків суду щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 1, в тому числі, періодів: роботи з 05.08.2002 року по 27.10.2002 року на ДП «ВК «Краснолиманська» на посаді машиніста підземних установок 3 розряду підземним з повним робочим днем в шахті, проходження військової служби за контрактом від 26.02.2020 року.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Стягнув на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (юридична адреса: 36014, м. Полтава, вул. Соборності, 66, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп.

Позивач звернувся до суду із заявою про зобов`язання відповідача подати у встановлений строк звіт про виконання даного рішення у справі, оскільки рішення станом на теперішній час не виконано.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення № 65 від 02.11.2021 року, зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії на пільгових умовах.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду, прийняти нове рішення яким задовольнити заяву.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом в рішенні було встановлено, що згідно з наданою позивачем копією трудової книжки, періоди навчання, служби в армії та всієї трудової діяльності ОСОБА_1 підлягають зарахуванню до пільгового періоду роботи, що дає право виходу на пенсію на пільгових умовах.». «Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, в котрій записи про прийняття та звільнення з роботи позивача посвідчено печатками підприємств та підписами відповідальних осіб. Підтвердження проходження навчання та службу в армії також підтверджено наданим дипломом та військовим квитком.

Під час виконання рішення суду, відповідач має урахувати висновки суду, які полягають у зарахуванні всіх періодів трудової діяльності, що є в трудовій книжці, навчання та службу в армії, до пільгового періоду роботи, що дає право виходу на пенсію на пільгових умовах, що і буде належним виконанням рішення.

Позивач перебуває зараз на військовій службі у зв`язку із захистом Держави від збройної агресії РФ, тому фізично та технічно не має можливості вчасно запитувати та отримувати відповідні документи, або збирати їх в різних органах.

Рішення відповідача прийняте на виконання рішення суду, з якого вбачається, що відповідач не зарахував позивачу до пільгового стажу за Списком №1 періоди його трудової діяльності, що є у трудовій книжці, службу в армії та навчання. З урахуванням висновків суду, відповідач не виконав рішення у відповідності до висновків суду. У зв`язку з цим позивач скористався своїм правом на подання заяви в порядку ст.382 КАС України.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість встановлення судового контролю після ухвалення рішення по суті.

За висновком Верховного суду у справі № 580/988/19 від 27.12.2019 р. в разі невиконання судового рішення позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу щодо відповідача - суб`єкта владних повноважень, а невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження, що свідчить про активну роль суду в реалізації сторонами прав і законних інтересів, із приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.

Тобто позивач позбавлений можливості в іншому судовому процесі домагатись належного та повного виконання рішення по цій справі.

Від відповідача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.09.2023 № 200/2852/23, управлінням повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 26.10.2021 щодо призначення пенсії за віком та надані ним документи. Після проведеного аналізу наданих документів ОСОБА_1 встановлено, що пільговий стаж роботи становить 06 років 03 місяці 00 днів, загальний страховий стаж становить 25 років 07 місяців 12 днів. Управлінням прийнято рішення від 18.10.2023 № 65 про відмову ОСОБА_1 , в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу підтвердженого в установленому законодавством порядку. Зобов`язань щодо призначення пенсії ОСОБА_1 рішення суду не містить покладені судом зобов`язання виконані управлінням у порядку, встановленому судовим рішенням та в межах повноважень, покладених на управління Фонду.

Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, при виконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.09.2023 по справі №200/2852/23, вживались всі можливі заходи щодо повного виконання, діяло в межах своєї компетенції та у спосіб передбачений законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2023 року зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (юридична адреса: 36014, м. Полтава, вул. Соборності, 66, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 26.10.2021 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням змісту Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, а також з урахуванням правової оцінки та висновків суду щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 1, в тому числі, періодів: роботи з 05.08.2002 року по 27.10.2002 року на ДП «ВК «Краснолиманська» на посаді машиніста підземних установок 3 розряду підземним з повним робочим днем в шахті, проходження військової служби за контрактом від 26.02.2020 року.

Позивач звернулась до суду із заявою про встановлення судового контролю та зобов`язання відповідача подати у встановлений строк звіт про виконання даного рішення у справі, оскільки рішення станом на теперішній час не виконано, а саме за результатами розгляду заяви позивача прийнято рішення про відмову в якому відповідач не врахував висновки судового рішення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення № 65 від 02.11.2021 року, зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії на пільгових умовах.

Відмовляючи в задоволені заяви позивача про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що , відповідачем виконане рішення Донецького окружного адміністративного суду, а саме: відповідачем повторно розглянуто заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 26.10.2021. Відповідно до рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії від 18.10.2023 до пільгового стажу ОСОБА_1 зараховано періоди його роботи з 05.08.2002 по 27.10.2002 та з 01.03.2020 по 30.06.2021. Представником позивача не наведено доказів та фактів про будь - які порушення закону зі сторони Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області щодо виконання рішення суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами частин 1 та 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Норма статті 382 КАС України не містить застереження, що суд може встановити судовий контроль за виконанням судового рішення лише одночасно з ухваленням останнього.

У випадку ухилення боржника - суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення суд може постановити ухвалу про зобов`язання останнього подати звіт і після постановлення рішення у справі, якщо цього потребують обставини справи.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання або неналежне виконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №820/4261/18.

Суд зазначає, що стаття 382 КАС України регулює порядок застосування судового контролю таким чином, що процесуальна можливість зобов`язання подати звіт існує у суду тільки та виключно на стадії прийняття судового рішення, яким спір вирішується по суті заявлених позовних вимог, оскільки положення ч. 1 ст. 382 КАС України не встановлюють зазначеного обмеження. За змістом вказаної норми права обов`язок подати звіт про виконання судового рішення може встановити суд, який його ухвалив. Таке питання може бути вирішене судом одночасно з прийняттям рішення, так і після завершення розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 539/3406/17 також не погодився із висновком про те, що ст. 382 КАС України регулює порядок застосування судового контролю таким чином, що процесуальна можливість зобов`язання подати звіт існує у суду тільки та виключно на стадії прийняття судового рішення, яким спір вирішується по суті заявлених позовних вимог. Верховний Суд зазначив, що законодавець у вказаній нормі процесуального кодексу фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд. Такий контроль здійснюється саме після прийняття судового рішення.

Зазначене правове регулювання свідчить про помилкові висновки суду першої інстанції щодо процесуальної неможливості з встановлення судового контролю з підстав неможливості розгляду цього питання після ухвалення судового рішення яким не встановлювався судовий контроль.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у позові просив, зокрема, зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 26.10.2021, зарахувавши до пільгового стажу: час проходження військової служби за контрактом від 26.02.2020; період роботи з 05.08.2002 по 27.10.2002 на ДП «ВК «Краснолиманська» на посаді машиніста підземних установок 3 розряду підземним з повним робочим днем у шахті; періоди роботи відповідно до Постанови КМУ № 81 від 22.02.1992 року «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Роз`яснення від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; на пільгових умовах один місяць служби за три місяці відповідно до п.п. «а» п. 3 Постанови КМУ від 17.07.1992 року № 393 час проходження служби, протягом якого позивач брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та прийняти рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 26.10.2021 року з врахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині та висновків Великої палати Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у Рішенні по справі № 1-5/2018(746/15) № 1-р/2020, Рішення Верховного Суду у зразковій адміністративній справі № 360/3611/20 від 21.04.2021 року, та Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 360/3611/20 від 03.11.2021 року.

Рішенням суду від 01 вересня 2023 року позов задоволено частково. Зокрема судом зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (юридична адреса: 36014, м. Полтава, вул. Соборності, 66, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 26.10.2021 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням змісту Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, а також з урахуванням правової оцінки та висновків суду щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 1, в тому числі, періодів: роботи з 05.08.2002 року по 27.10.2002 року на ДП «ВК «Краснолиманська» на посаді машиніста підземних установок 3 розряду підземним з повним робочим днем в шахті, проходження військової служби за контрактом від 26.02.2020 року.

Отже, судовим рішення було зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо призначення пенсії з урахуванням змісту Рішення Конституційного суду та правової оцінки та висновків суду щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 в тому числі періодів роботи з 05.08.2002 по 27.10.2002, проходження військової служби за контрактом від 26.02.2020.

З вищевказаного вбачається, що предметом розгляду у справі було зарахування до пільгового стажу позивача час проходження військової служби за контрактом від 26.02.2020 та період роботи з 05.08.2002 по 27.10.2002.

Разом з цим як вбачається з мотивувальної частини рішення суду, на що також посилається позивач у скарзі, суд мотивуючи своє рішення, стосовно позовних вимог, у мотивувальній частині рішення також надав оцінку наявності підстав для зарахування до пільгового періоду роботи позивача, що дає право виходу на пенсію на пільгових умовах періоди його навчання, служби в армії та інших періодів трудової діяльності позивача.

Однак резолютивна частина рішення суду не містить зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з зарахуванням до пільгового стажу, службу в армії, навчання та інших періодів трудової діяльності.

З мотивувальної рішення суду також не вбачається, що суд при розгляді справи, виходив за межі позовних вимог.

У відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з рішення відповідача від 18.10.2023 № 65, ним повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та до пільгового стажу позивача зараховано періоди з 05.08.2002 по 27.10.2002 та з 01.03.2020 по 30.06.2021 рр., що відповідає резолютивній часині рішення суду, тому вважати невиконаним рішення суду у цій справі у суду не має підстав, що виключає встановлення судового контролю.

Також, матеріали справи містять постанову державного виконавця від 19.02.2024 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно виконавчого документу.

Зі змісту заяви та скарги вбачається, що позивач фактично не погоджується з розрахунком стажу вже після повторного перегляду заяви позивача про призначення пенсії щодо періодів які не розглядались судом і періоди щодо яких суд не зобов`язував відповідача зарахувати їх.

Зазначені обставини та питання не розглядалось судом у межах цієї справи.

Ураховуючи вказане, помилковими є посилання позивача на те, що у спірних правовідносинах наявні обставини визначенні статтею 382, 383 КАС України.

Суд зауважує, що вимоги позивача у межах цієї заяви, можуть бути заявлені окремим адміністративним позовом та повинні оцінюватися судом на предмет правомірності таких вимог.

Подібну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 30 березня 2023 року у справі №200/2737/21-а, від 15 червня 2023 року у справі № 420/18923/21.

З огляду на наведене вище, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява позивача не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем рішення суду виконано, а позивачем фактично заявлені вимоги які не були предметом судового розгляду.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст.308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року у справі № 200/2852/23 - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року у справі № 200/2852/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 07 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.Д. Компанієць

А.В. Гайдар