Справа № 340/3515/24
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/3515/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Генерального штабу Збройних Cил України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування пунктів наказів, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Глазкова Андрія Сергійовича, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати незаконним та скасувати пункт 24 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.03.2024р. №84, яким солдата ОСОБА_1 , пожежного пожежної обслуги військової частини НОМЕР_1 виключено із особового складу частини;

- визнати незаконним та скасувати пункт 24 наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 16 березня 2024р. №428-РС, відповідно до якого наказано солдата ОСОБА_1 звільнити із займаної посади у військовій частині НОМЕР_1 і призначити до 12 запасної роти НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України;

- поновити солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на посаді пожежного пожежної обслуги військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_5 ).

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу, в результаті постійного психічного тиску зумовленого військовою службою, не визначеністю майбутнього в зв`язку із війною, а також втратою близьких та друзів, які загинули під час виконання військових обов`язків, у позивача виникли розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин та синдром залежності від них. Згідно довідки ВЛК №41 від 14.03.2024р. позивача визнано обмежено придатним до військової служби за статтею 15-Б графи ІІ Розкладу хвороб, із приписом: ''Не допускати несення служби зі зброєю, водіння транспортних засобів, без доступу до таємниці. Не придатний до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах''.

Незважаючи на вказаний висновок, наказом Генерального штабу ЗСУ від 16.03.2024 року №428-рс, в подальшому реалізованого наказом командира в/ч НОМЕР_1 №24, позивача звільнено із займаної посади у в/ч НОМЕР_1 і призначено до 12 запасної роти НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади Оперативного командування ''Південь''. Вказані накази є протиправними, оскільки НОМЕР_3 мотопіхотна бригада не є ні частиною забезпечення, ні військовим комісаріатом, ні вищим навчальним закладом, а/ч НОМЕР_2 відноситься до механізованого роду військ, який складає основу Сухопутних військ України, підрозділи механізованих військ виконують завдання щодо утримання зайнятих районів, рубежів і позицій, відбиття ударів противника, прориву оборони противника, розгрому його військ, захоплення важливих районів, рубежів і об`єктів, діють у складі морських та повітряних десантів.

Обмеження позивача встановлені довідкою ВЛК щодо заборони несення служби зі зброєю, заборони водіння транспортними засобами та заборони доступу до таємниці фактично виключають можливість проходження військової служби позивачем у військовій частині НОМЕР_2 під час участі в бойових діях, в якій би місцевості не проходила відповідна військова служба.

Представник в/ч НОМЕР_2 звернувся із клопотання про повернення позовної заяви у зв`язку з порушенням строку звернення до суду (а.с.33).

Суддя ухвалою від 03.06.2024 року залишила без руху позовну заяву та встановила десятиденний строк для усунення її недоліків. Недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою судді від 17.06.2024 року поновлено процесуальний строк звернення до суду. Відкрито провадження у справі, розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам встановлено процесуальні строки подачі заяв по суті справи.

Генеральний штаб Збройних Сил України (надалі відповідач-1) подав відзив на позов, у якому заперечував проти позовних вимог, оскільки переміщення позивача з військової частини НОМЕР_1 та зарахування у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 проведене з дотримання норм законодавства, оскільки переміщення позивача відбулося у відповідності до спеціальної норми пункту 257 Положення, який діє тимчасово, на період особливого періоду, зокрема воєнного стану, та передбачає можливість переміщення військовослужбовця без отримання його згоди на посаду відповідними керівниками з метою доукомплектування Збройних Сил України.

Посилання представника позивача, на те що, відповідно до пункту 112 Положення, військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами. Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків, зокрема: неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії, є не обґрунтованим та безпідставним.

Оскільки, переміщення позивача відбулося в межах одного міста, тобто із військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , подальше його проходження військової служби до повноважень командування військової частини НОМЕР_1 не входить та визначається безпосереднього його начальником (а.с. 73-83).

Військовою частиною НОМЕР_1 (надалі відповідач-2) поданий відзив, яким також заперечуються позовні вимоги, з огляду на те, що наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по стройовій частині) від 19.03.2024 №84 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 з котлового забезпечення 20.03.2024. Позивач вважається таким, що справи та посаду здав 19.03.2024 i вибув до нового місця служби місто Кропивницький до військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини від 19.03.2024 № 84. Переміщення позивача з в/ч НОМЕР_1 та зарахування у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 проведене з дотримання норм законодавства, оскільки його переміщення відбулося у відповідності до спеціальної норми пункту 257 Положення, який діє тимчасово, на період особливого періоду, зокрема воєнного стану, та передбачає можливість переміщення військовослужбовця без отримання його згоди на посаду відповідними керівниками з метою доукомплектування Збройних Сил України.

Посилання представника позивача, на те що, відповідно до пункту 112 Положення, військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами. Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків, зокрема: неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії, є не обґрунтованим та безпідставним. Оскільки, переміщення позивача відбулося в межах одного міста, тобто із військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , подальше його проходження військової служби до повноважень командування військової частини НОМЕР_1 не входить та визначається безпосереднього його начальником (а.с.52-59).

Від військової частини НОМЕР_2 (надалі третя особа) надійшли пояснення на позов, у яких зазначено про зміну з 04.05.2024 року законодавства в частині визначення придатності до військової служби та від відсутність доказів проходження позивачем у період з 04.05.2024 року повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової частини. Оскільки чинним законодавством більше не визначається поняття ''обмеженої придатності до військової служби'', в/ч НОМЕР_2 не вбачається підстав для поновлення позивача на раніше займаній посаді у в/ч НОМЕР_1 (а.с.62-70).

Представник позивача подав клопотання про витребування доказів , з огляду на те, що інформація, наведена у відзивах на позов та письмових поясненнях на позов, не відповідає дійсності, оскільки після переведення до в/ч НОМЕР_2 позивача без будь якого медичного огляду відправили на Харківський напрямок в м. Чугуєв, до йоу видали зброю та засоби особистого захисту і відправили на полігон в складі підроздялу 42-го батальойону, який входить до складу в/ч НОМЕР_2 . Також у клопотанні вказано про те, що позивач має статус обмежено придатного для проходження військової служби до того моменту, по ВЛК не встановить іншого. У зв`язку із зазначеним просив суд витребувати:

1.1. Чи є у військовій частині НОМЕР_2 посади, на яких би міг проходити військову службу солдат ОСОБА_1 з урахуванням його обмежень встановлених довідкою ВЛК №41 від 14.03.2024р.?

1.2. Копію наказу про переведення (переміщення) солдата ОСОБА_1 в межах військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_7 ?

1.3. Інформацію про те, чи відомо було керівництву військової частини НОМЕР_2 про

обмеження до військової служби солдата ОСОБА_1 встановлені довідкою ВЛК №41 від 14.03.2024р.?

1.4. Інформацію про те, на яку посаду було зараховано солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 після переміщення до військової частини НОМЕР_2 ? Надати копії відповідних наказів на переведення та/або переміщення.

1.5. Інформацію про те, чи видавалася солдату ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 зброя?

1.6. Інформацію про те, чи допускався солдат ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 до водіння транспортними засобами?

Третьою особою подано заперечення на клопотання про витребування доказів, із посиланням на порушення статті 79 КАС України (а.с.90-97).

Дослідивши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, надані докази, суд,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 був мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_3 до Збройних сил України та згідно наказу від 08.04.2024р. №46ДСК командира військової частини НОМЕР_1 призначений на посаду пожежного пожежної обслуги військової частини НОМЕР_1 (а.с.11).

В результаті вживання позивачем психоактивних речовин розвинувся синдром залежності від них, що призвело про проходження стаціонарного лікування з 28.01.2024 року по 14.03.2024 року в КНП ''Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради'' з вищевказаним діагнозом, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №808/24 від 14.03.2024 року (а.с.15-16).

Згідно довідки ВЛК №41 від 14.03.2024 року позивача визнано обмежено придатним до військової служби за статтею 15-Б графи ІІ Розкладу хвороб, із приписом: «Не допускати несення служби зі зброєю, водіння транспортних засобів, без доступу до таємниці. Не придатний до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах. Захворювання не пов`язано із проходженням військової служби (а.с.6 зв).

Згідно пункту 24 наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 16.10.2022 р. №428-РС відповідно до пунктів 82, 83 та 257 Положення, ОСОБА_1 звільнено з займаної посади i призначено до 12 запасної роти НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади оперативного командування ''ПІВДЕНЬ'' Сухопутних військ Збройних Сил України (надалі - спірний наказ 1, а.с.22).

Пунктом 24 наказу військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2024 року №84 ОСОБА_1 переміщено з посади пожежного пожежної обслуги військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_2 солдатом резерву 12-ї запасної роти (надалі спірний наказ 2, а.с.18 зв-19).

Отже, правомірність та законність винесення спірних наказів є предмет спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Представник позивача, як на підставу протиправності спірних наказів зазначає, що в/ч НОМЕР_1 по суті є тиловою частиною, яка не приймає безпосередньої участі у піхотних зіткненнях з військами російської федерації, в той же час в/ч НОМЕР_2 НОМЕР_8 окрема мотопіхотна бригада є лінійною військовою частиною, яка з 24.02.2022р. постійно приймає участь в бойових зіткненнях на різних напрямках фронту, а відтак, переведення позивача у бойову частину, з урахуванням його захворювання та обмежень встановлених довідкою ВЛК №41 від 14.03.2024 року, суперечить діючому законодавству.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (надалі Стутут ВС ЗСУ) визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.

У пункті 1 розділу ''Загальні положення'' Стутуту ВС ЗСУ визначено, що Збройні Сили України - військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності.

Згідно пунктів 35-36 розділу ''Порядок віддання й виконання наказів'' Статуту ВС ЗСУ накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

За віддання і виконання явно злочинного наказу (розпорядження) винні особи притягаються до відповідальності згідно із законом.

Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення про проходження військової служби) визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

В абзаці 2 пункту 82 Положення про проходження військової служби визначено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється: на рівнозначні посади, зокрема, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії.

Згідно пункту 90 Положення про проходження військової служби необхідність і терміновість переміщення військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані військово-лікарською комісією за станом здоров`я обмежено придатними до військової служби, з посад, що вони займають, на інші посади, на яких вони можуть виконувати обов`язки військової служби з урахуванням стану здоров`я, підготовки і досвіду служби, визначаються командирами (начальниками), які мають право призначати військовослужбовців на відповідні посади.

Відповідно до пункту 112 Положення військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

- неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

- неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

- потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

За призовом громадяни проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Позивач проходить служби за призовом під час мобілізації, а відтак, суд не вбачає протиправності спірності наказу Генерального штабу ЗСУ від 16.03.2024 року № 428-рс та його реалізації, наказ в/ч НОМЕР_1 від 19.03.2024 року № 84.

Абзацами 2, 4 пункту 256 Положення про проходження військової служби визначено, що залежно від правового режиму, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях, призначення військовослужбовців на посади та переміщення по службі проводяться наказами по особовому складу посадових осіб, які мають право призначення військовослужбовців на посади у мирний або у воєнний час згідно з номенклатурою посад.

У разі потреби доукомплектування Збройних Сил України військовослужбовці, посади яких скорочуються у ході проведення організаційно-штатних заходів, до закінчення строків проведення цих заходів призначаються на інші посади за підставами, визначеними пунктом 82 цього Положення, або зараховуються у розпорядження посадових осіб, які мають право призначення військовослужбовців на посади, або направляються на курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів або сержантів (старшин), або на курс перепідготовки за дефіцитною для Збройних Сил України спеціальністю. Зазначені переміщення здійснюються без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що під час воєнного стану командир військової частини має право здійснювати переміщення військовослужбовця, водночас переміщення такого військовослужбовця за станом здоров`я здійснюється виключно за його рапортом. Натомість, переміщення позивача до військової частини НОМЕР_2 не суперечить діючому законодавству, оскільки військова частина НОМЕР_2 це Сухопутні війська Збройних сил України, а не десантно-штурмові, як зазначено у довідці.

Переміщення позивача за спірними наказами відбулося в межах одного міста, тобто із військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , подальше його проходження військової служби до повноважень відповідачів не входить та визначається безпосереднього його начальником.

Принагідно, суд зазначає, що пунктом 113 Положення визначено, що переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку. А відтак, позивач має право звернутись до командира із рапортом про переміщення за станом здоров`я.

Так, у своєму поясненні представник позивача вказує про те, що позивача в подальшому було переведено до іншої військової частини без урахування висновку ВЛК, що призвело до його госпіталізації.

Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2562/24 скерована до військової частини НОМЕР_9 . Вказане свідчить, що позивача перевіщено/закріплено за військовою частиною НОМЕР_9 .

З приводу вказаного доводу суд наголошує, що предметом спору є правомірність та законність винесення спірних наказів, а не їх подальша реалізації.

Подальше проходження військової служби позивачем та закріплення його за іншою військовою частиною знаходиться поза межами предмету спору.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.

Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України передбачено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Звертаючись до суду, представник позивача вказував про протиправність спірних наказів через неможливість проходження позивачем військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , вказуючи на те, що ця військова частина бере активну приймає участь в бойових зіткненнях на різних напрямках фронту, а військова частина НОМЕР_1 є тиловою частиною, яка не приймає безпосередньої участі у піхотних зіткненнях з військами російської федерації».

Натомість відповідач 2 заперечує вказані доводи, зазначаючи, що вони не відповідають дійсності оскільки ряд задач, які покладені на військову частину НОМЕР_1 також проводяться поза межами постійної дислокації в АДРЕСА_1 , в областях безпосереднього зіткнення із військами російської федерації, а у військовій частині НОМЕР_2 , також наявні підрозділи, які виконують ряд задач по забезпеченню, де може проходити службу позивач.

Сама по собі наявність довідки ВЛК без доказів звернення позивача до відповідача із відповідним рапортом не може свідчити про протиправність спірних наказів. Факт переведення позивача до резервної роти військової частини НОМЕР_2 не йде в супереч змісту довідки ВЛК від 14.03.2024 року №41, оскільки у ній вказано про придатність до служби в частинах (підрозділах) забезпечення.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем доводів, із якими пов`язане його звернення до суду, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Стосовно клопотання представника позивача про витребування доказів, суд зазначає про його безпідставність та залишає без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні представник позивача зазначає про звернення із адвокатським запитом 15.05.2024 року, строк розгляду якого становить 5 днів (останній день 20.05.2024). До суду позов скеровано 27.05.2024 року, при цьому клопотання про витребування доказів не долучено.

Крім того, суд зазначає, що накази та інформацію, яку хоче витребувати представник позивача, стосується подальшого проходження позивачем військової служби, тобто знаходяться поза межами предмету спору.

Принагідно суд зауважує, що у разі відсутності посади у військовій частині, де за станом здоров`я позивач може проходити службу, військовослужбовця виводять поза штат та переводять до військової частини чи військової установи для подальшої проходження військової служби.

Судові витрати не підлягають розподіленню через відсутність даних про понесені судові витрати у матеріалах даної справи.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 143, 242-246, 250, 251, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), Генерального штабу Збройних Cил України (Повітрофлотський проспект, буд.6, м. Київ, 03168; ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 ; ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) про визнання протиправним та скасування пунктів наказів, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК