Справа № 520/20177/24
Суддя: Ширант А.А.
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

05 серпня 2024 року Справа № 520/20177/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Ширант А.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (адреса для листування: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 , ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач просить суд визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов`язати його нарахувати та виплатити компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2019-2022 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2022 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні за кожний календарний рік служби.

Процесуальні дії у справі, заяви та клопотання сторін.

Ухвалою суду від 23.07.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду. В ухвалі запропоновано позивачу зазначити поважні причини пропуску строку звернення до суду (тобто такі, що об`єктивно, незалежно від волі позивача, унеможливили звернення до суду з дотриманням установленого строку) з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить повернути позивачу позов без розгляду через те, що, на думку відповідача, позивач звернувся до суду поза межами строку звернення до суду, оскільки звільнення було у жовтні 2022 року.

Через канцелярію суду 26.07.2024 від позивача надійшло клопотання про поновлення строків давності. Клопотання вмотивоване тим, що після отримання коштів у 2024 році на підставі рішення суду № 520/9679/22 позивач направив запит до відповідача, але останній не надав відповідь. Тому, на думку позивача, строк звернення до суду починається не з моменту його звільнення у 2022 році, а з моменту виплати йому належного грошового забезпечення у 2024 році за рішенням суду. Оскільки дана виплата вливає на останні виплати грошового забезпечення та в разі подачі позову до здійснення виплати, даний спір був би передчасний.

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає таке.

Норми права та висновки Верховного суду, які застосовує суд

Частина 1 ст. 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких впиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. За ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Водночас, у КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КЗпП України (в редакції, яка набула чинності 19.07.2022 року і яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду (постанова від 28.09.2023 у справі №140/2168/23 ), який є обов`язковим для застосування судом (ч.5 ст.242 КАС України) положення ст. 233 КЗпП України застосовуються до спорів про виплату грошового забезпечення військовослужбовцям при їх звільненні.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що у ч. 2 та 3 ст. 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Крім того, згідно з правовим висновком, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.07.2023 у справі № 990/14/22, який є обов`язковим для застосування судом (ч.5 ст.242 КАС України) порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов.

Варто зауважити, що відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12.03.2020 (постанова Уряду № 211 від 11.03.2020 ) та закінчився 30.06.2023 (постанова Уряду № 651 від 27.06.2023 ).

Обставини, встановлені судом та висновки суду щодо клопотання позивача

Позивач звільнений зі служби 18.10.2022, проте був незгоден із розміром сум, які йому виплатив відповідач при звільненні, а тому після звільнення неодноразово звертався до суду (починаючи з листопада 2022 року) із відповідними адміністративними позовами (справи №№520/11365/22, 520/11408/22, 520/9679/22, 520/3240/24).

В результаті розгляду одного з позовів 29.03.2023 рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/9679/22 було вирішено:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо непроведення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 з 30.01.2020 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , код НОМЕР_1 ) за період 30.01.2020 - 31.12.2020 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2020 за статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 №294-IX та здійснити його виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , код НОМЕР_1 ) за період 01.01.2021 - 31.12.2021 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2021 за статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 №1082-IX та здійснити його виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , код НОМЕР_1 ) за період 01.01.2022 - 18.10.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 за статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" 02.12.2021 №1928-IX та здійснити його виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів.

Виконання вищевказаного рішення суду відбулось 07.06.2024 шляхом виплати позивачу відповідних сум.

Отже у позивача, починаючи із листопада 2022 року вже була низка спорів із відповідачем про розміри сум, які, на думку позивача, йому належали при звільненні 18.10.2022.

Наразі позивач просить суд нарахувати та виплатити компенсації відпустки та грошових допомог (на оздоровлення та при звільненні), які були частиною сум, що йому належали до виплати на момент виключення позивача зі списків особового складу - 18.10.2022.

Враховуючи дію карантину до 30.06.2023, у позивача була можливість звернутися до суду за захистом своїм прав з моменту звільнення 18.10.2022 не протягом трьох місяців (як це передбачено ст. 233 КЗпПУ), а до 01.09.2023, тобто ще, майже, рік після звільнення.

Проте з позовом до суду про виплату йому частини сум, належних йому при звільненні у 2022 році позивач звернувся 18.07.2024, тобто не лише з пропущенням тримісячного строку, передбаченого ст. 233 КЗпП України на момент звільнення позивача (18.10.2022) але й закінчення дії карантину літом 2023 року.

Процесуальною можливістю змінити підстави та предмет позову у спорі із відповідачем, який розглядався судом у 2022-2023 роках, позивач не скористався, незважаючи на те, що цей судовий спір зі відповідачем був саме з питань виплати іншої частини сум, які йому належали при звільнені у 2022 (справа № 520/9679/22).

Аргумент позивача, про те, що строк звернення до суду щодо виплати йому всіх сум, які йому належать при звільненні, починається не з моменту його звільнення у 2022 році, а з моменту виплати належного грошового забезпечення у 2024 на підставі рішення суду у справі № 520/9679/22 (оскільки дана виплата вливає на останні виплати грошового забезпечення та в разі подачі позову до здійснення виплати, даний спір був би передчасний) не ґрунтується на нормах закону, а тому судом не приймається.

На переконання суду позивач мав бути свідомим, що перерахунок суми його грошового забезпечення (про яке він заявляв в судовому спорі із відповідачем по справі № 520/9679/22, яка розглядалась судом з листопада 2022 року по березень 2023 року) також вплине на розміри його компенсації відпустки, грошової допомоги на оздоровлення та грошової допомоги при звільненні, (про перерахунок та виплату позивач заявляє в цьому позові).

Саме тому вказані вимоги могли бути заявлені позивачем одночасно і попередніми позовними вимогами по справах (№№520/11365/22, 520/11408/22, 520/9679/22, 520/3240/24), що наразі не спричинило б пропуск звернення позивача до суду.

Враховуючи вищевказане, позивачем недоліки позовної заяви не усунено, так як причини пропуску строку звернення до суду, вказані в клопотанні позивача, суд вважає не поважними.

Інших поважних та об`єктивних причин для поновлення строку звернення до суду позивачем не зазначено, доказів на їх підтвердження не надано, тому суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку слід відмовити.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених ч. 2 ст. 123 кодексу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 118, 123, 166, 169 КАС України

УХВАЛИЛА:

1. У задоволені клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду - відмовити.

2. Позовну заяву - повернути позивачу.

3. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.А. Ширант