Справа № 320/6215/23
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 серпня 2024 року

м. Київ

справа №320/6215/23

адміністративне провадження № К/990/27356/24

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Уханенка С.А.,

суддів: Кашпур О.В., Прокопенка О. Б.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді,

УСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку, як оплату вимушеного прогулу починаючи з 16 лютого 2022 року до 16 лютого 2023 року у розмірі 175149,00 грн за затримку виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2022 року у адміністративній справі № 826/17614/14 про поновлення ОСОБА_1 на посаді та публічній службі (роботі) в органах прокуратури.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2024 року, адміністративний позов задоволено. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток, як оплату вимушеного прогулу починаючи з 16 лютого 2022 року до 16 лютого 2023 року у розмірі 175149,00 грн (сто сімдесят п`ять тисяч сто сорок дев`ять гривень) за затримку виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2022 року у адміністративній справі № 826/17614/14 про поновлення ОСОБА_1 на посаді та публічній службі (роботі) в органах прокуратури.

Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2024 року касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

Відповідач повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, надіславши її засобами поштового зв`язку 12 липня 2024 року.

Предметом спору у цій справі є стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2022 року у адміністративній справі № 826/17614/14 про поновлення ОСОБА_1 на посаді та публічній службі (роботі) в органах прокуратури

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, як виняток, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, справа розглянута Київським окружним адміністративним судом в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскаржуючи судові рішення у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі послався на підпункти «а», «в» та «г» пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

В обґрунтуванні підпункту «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, скаржник зазначає, що суд першої інстанції виходив з того, що за характером спірних правовідносин, предметом доказування і складом учасників ця справа має ознаки адміністративної справи незначної складності, а тому дійшов висновку про можливість її розгляду та вирішення в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На думку скаржника, судом порушено норми пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України, не враховано категорію і складність справи, обсяг та характер доказів, що підлягають дослідженню, значення справи для сторін та безпідставно розглянуто у спрощеному провадженні.

Верховний Суд наголошує, що підпункт "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає можливість допуску до перегляду у касаційному порядку справи, розглянутої, зокрема, в порядку спрощеного провадження в разі, якщо суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Верховний Суд зазначає, що суд першої інстанції в ухвалі від 20 березня 2023 року не відносив цю справу до справ незначної складності, як помилково стверджує про це скаржник, а з огляду на характер спірних правовідносин і предмет доказування вирішив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, згідно положень статті 257 КАС України.

З огляду на викладене, Суд відхиляє посилання скаржника на підпункт «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

В обґрунтуванні підпунктів «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України скаржник зазначає, що фундаментальність порушеного питання та винятковість справи для Офісу Генерального прокурора полягає у визначенні наявності права вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення позивача на роботі, у випадку коли особа, яка поновлена судовим рішенням на посаді, не підтверджує волевиявлення для продовження виконувати роботу визначену трудовою угодою, зокрема, не звертається до органу з відповідною заявою. На думку скаржника, наявна велика кількість аналогічних спірних питань з іншими працівниками органів прокуратури, яких поновлено на посаді судовим рішенням.

Проте суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи скаржника з огляду на те, що вони мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі. При цьому заявником касаційної скарги не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. У поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічним предметом та подібними обставинами справи. Доводи скаржника щодо фундаментального значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики зводяться виключно до припущень скаржника та не містять належного обґрунтування.

Також не підтвердженим є те, що рішення у цій справі, у контексті індивідуальних ознак цього спору, тягне за собою наслідки, які мають своєрідність, особливості, характерні виключно для особи, яка подає касаційну скаргу.

Отже, Суд відхиляє посилання скаржника на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

З огляду на відхилення Верховним Судом зазначених заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді.

2. Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіС.А. Уханенко О.В. Кашпур О.Б. Прокопенко