Справа № 260/3683/24
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2024 рокум. Ужгород№ 260/3683/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 , якою просить: 1) визнати рішення відповідача про позбавлення ОСОБА_1 премії у червні 2023 року протиправним; 2) зобов`язати військову частину НОМЕР_3 виплатити ОСОБА_1 премію за червень 2023 року.

12 червня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постанова судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2023 у справі № 308/745/23 набрала законної сили 19.05.2023. Під час апеляційного перегляду було встановлено, що датою вчинення адміністративного правопорушення є 09.01.2023. З огляду на викладене та враховуючи, що з дня вчинення правопорушення станом на 19.05.2023 пройшло більше трьох місяців стягнення на позивача не могло бути накладено. Крім того, складення відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення позивачем та у подальшому стягнення премії за червень 2023 року на підставі постанови суду про накладення штрафу прийнятої на підставі цього ж протоколу є незаконним, більш того нелогічним. Позивача фактично двічі притягнуто до відповідальності (покарано) за одне і те ж правопорушення, що є незаконним, оскільки за нормами статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

01 липня 2024 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування зазначено, що постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2023 року у справі №308/745/23 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП. У постанові від 19.05.2023 року у справі №308/745/23 Закарпатський апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП. Після надходження на адресу НОМЕР_4 прикордонного загону постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2023 року у справі №308/745/23, начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підполковником ОСОБА_2 було виконано рапорт з клопотанням про позбавлення премії позивача повністю, у зв`язку з визнанням ОСОБА_1 винним у вчиненні військового адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП. Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Закарпатського апеляційного суду у справі №308/745/23 набрала законної сили 19.05.2023 року. У червні 2023 року позивач був позбавлений премії в повному обсязі.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 05 серпня 2019 року відповідно до наказу НОМЕР_4 прикордонного загону ДПС України № 258-ОС «Про особовий склад» прийнято на військову службу за контрактом осіб сержантського та старшинського складу громадянина ОСОБА_1 , з яким укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України строком на 3 роки.

24 березня 2023 року постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 308/745/23 громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-18 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

24 квітня 2023 року наказом НОМЕР_4 прикордонного загону ДПС України № 306-ОС «Про позбавлення премії» у відповідності до підпунктів 6 та 7 пункту 14 «Преміювання осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом» розділу III «Порядок, умови та розміри виплати щомісячних додаткових видів грошового забезпечення» Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, Затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558, Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за № 854/32306, позбавити премії повністю у травні за квітень інспектора прикордонної служби 3 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) старшого сержанта ОСОБА_1 .

В наказі зазначено, що на адресу начальника загону надійшов рапорт від начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) підполковника ОСОБА_3 № 105/1/1290/23-Вн від 20.04.2023 з клопотанням про позбавлення премії повністю у травні за квітень інспектора прикордонної служби 3 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) старшого сержанта ОСОБА_1 , у зв`язку з надходженням постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2023 року, якою військовослужбовця визнано винним у вчиненні військового адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. У зв`язку з викладеним, та на виконання вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року №558, Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за №854/32306.

19 травня 2023 року постановою Закарпатського апеляційного суду у справі № 308/745/23 постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-18 змінено: пом`якшено накладене на ОСОБА_1 стягнення до штрафу в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 грн.

10 липня 2023 року наказом НОМЕР_4 прикордонного загону ДПС України № 538-ОС виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення старшого сержанта ОСОБА_1 (П-051491), який перебуває у розпорядженні начальника прикордонного загону (остання штатна займана посада - інспектор прикордонної служби 3 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б)), звільненого з військової служби наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.07.2023 №524-ОС підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я), п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у запас.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до частини 1 статі 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби, в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу).

В силу вимог статті 16 Статуту внутрішньої служби, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг (далі - Дисциплінарний статут, в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно з статтею 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

В силу вимог частин 1-2 статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Положеннями статті 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Правове регулювання грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України здійснюється відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» від 25.06.2018 №558.

Згідно з пунктом 2 Розділу 1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558 ( далі по тексту Інструкція) термін «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Главою 14 Розділу 3 Інструкції визначено порядок преміювання осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.

Відповідно до пунктів 6-7 Глави 14 Розділу 3 Інструкції начальник (командир) органу Держприкордонслужби позбавляє військовослужбовців премії повністю:

за невихід на службу без поважних причин (за місяць, у якому здійснено таке порушення);

за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території органу Держприкордонслужби як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) (за місяць, у якому здійснено таке порушення);

за упущення, які призвели до поломок військової техніки й озброєння, пошкодження військового майна, інших матеріальних збитків;

за порушення передбачених законодавством вимог щодо забезпечення охорони державної таємниці;

у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження військового звання на один ступінь, позбавлення військового звання (за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до органу Держприкордонслужби надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення начальником (командиром) вищого рівня);

у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією (за місяць, у якому така постанова надійшла до органу Держприкордонслужби);

у разі накладення на військовослужбовця в календарному місяці більше трьох дисциплінарних стягнень, крім дисциплінарного стягнення «зауваження» (за місяць, у якому накладено четверте дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до органу Держприкордонслужби надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення начальником (командиром) вищого рівня).

Військовослужбовці не преміюються за той місяць, у якому вони допустили порушення чи проступок (за винятком випадків, коли таке стягнення знято встановленим порядком у цьому самому місяці), а в разі проведення службового розслідування - за місяць, у якому підтверджено факт правопорушення. Якщо порушення виявлено (або за результатами службового розслідування підтверджено факт порушення) після виплати премії, позбавлення премії проводиться в наступному місяці.

Рішення про виплату премії, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі оформлюється наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби із зазначенням причин позбавлення на підставі поданих за командою клопотань безпосередніх начальників (командирів) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії підлеглим військовослужбовцям.

У рапортах з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього.

Забороняється позбавляти премії військовослужбовців протягом кількох місяців за одне допущене порушення.

Судом встановлено, що 24 березня 2023 року постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 308/745/23 громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-18 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

24 квітня 2023 року наказом НОМЕР_4 прикордонного загону ДПС України № 306-ОС «Про позбавлення премії» у відповідності до підпунктів 6 та 7 пункту 14 «Преміювання осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом» розділу III «Порядок, умови та розміри виплати щомісячних додаткових видів грошового забезпечення» Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, Затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558, Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за № 854/32306, позбавити премії повністю у травні за квітень інспектора прикордонної служби 3 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) старшого сержанта ОСОБА_1 .

В наказі зазначено, що на адресу начальника загону надійшов рапорт від начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) підполковника ОСОБА_3 № 105/1/1290/23-Вн від 20.04.2023 з клопотанням про позбавлення премії повністю у травні за квітень інспектора прикордонної служби 3 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) старшого сержанта ОСОБА_1 , у зв`язку з надходженням постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2023 року, якою військовослужбовця визнано винним у вчиненні військового адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. У зв`язку з викладеним, та на виконання вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року №558, Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за №854/32306.

19 травня 2023 року постановою Закарпатського апеляційного суду у справі № 308/745/23 постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-18 змінено: пом`якшено накладене на ОСОБА_1 стягнення до штрафу в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 грн.

У червні 2023 року ОСОБА_1 позбавлено премії у розмірі 16 478,00 грн, відповідно до архівної відомості № 1.

Отже, окремого рішення відповідач про позбавлення ОСОБА_1 премії у червні 2024 року відповідач не приймав, оскільки у квітні та травні позивачу вже було виплачено повне місячне грошове забезпечення, а такі дії були вчинені на реалізацію наказу від 24.04.2023 року № 306-ОС, відповідно до п. 6 та п. 7 розділу 14 Наказу МВС №558 від 25.06.2018 року, тому така позовна вимога є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Враховуючи вищенаведене судом не встановлено факту подвійного притягнення позивача до відповідальності за одне й те саме порушення.Отже, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та достатніх доказів зібраних у справі, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах повноважень, на підставі, у спосіб передбачений законодавством, що спростовує вимоги адміністративного позову. При цьому, начальник НОМЕР_4 прикордонного загону скористався своїм правом та з урахуванням вимог до військової дисципліни, винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, правомірно та у межах повноважень наказав позбавити премії повністю ОСОБА_1 у травні за квітень.

Позовна вимога про зобов`язання відповідача виплатити премію за червень 2023 року, якої був позбавлений на виконання наказу НОМЕР_4 прикордонного загону ДПС України № 306-ОС від 24 квітня 2023 року не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами частини другоїстатті 77 КАС Українипередбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах повноважень, на підставі та у спосіб передбачений законодавством, що спростовує вимоги адміністративного позову як необґрунтованого та у задоволенні якого слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до статті 139 КАС України, не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 9, 14, 242-246, 255, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 06 серпня 2024 року.

СуддяТ.В.Скраль