Справа № 160/34279/23
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області» про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
27.12.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області», у якому позивач просить суд:
- визнати рішення медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області», оформлене довідкою №3-с/ДКВС від 18.08.2023 року в частині визнання його придатним до служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протиправним та скасувати його;
- зобов`язати медичну (військово-лікарську) комісію ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області» винести рішення, яким визнати його непридатним до проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України та видати йому свідоцтво про хворобу.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ДУ «ГМЦ МВС України» обґрунтувала своє рішення тим, що рішення про мою придатність до проходження служби в ДКВС України та непридатність до служби на посаді начальника відділення соціально-психологічної служби було прийнято з урахуванням моєї думки щодо придатності (непридатності) до подальшої служби та результатів обстеження у відділенні психопрофілактики та професійного психофізіологічного відбору ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області». Вищезазначене обґрунтування ДУ «ГМЦ МВС України» не відповідає дійсності та суперечить рішенню ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області», оформлене довідкою №3-с/ДКВС від 18.08.2023 року, в якому жодним чином не зазначено мою думку про подальше проходження служби в ДКВС України (її ніхто у мене не запитував) та відсутнє будь-яке посилання на результати обстеження у відділенні психопрофілактики та професійного психофізіологічного відбору ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області».
Позивачем вказано, що інших посад, ніж зазначені у Графі IV переліку хвороб відповідно до посад Порядку №3407/5/709 (за якою позивач і визнаний непридатним до служби на посаді), відділ по роботі з персоналом ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» (з урахуванням наявності вакансій) не міг йому запропонувати, так як саме в цій Графі, з урахуванням кваліфікаційних вимог до професійної придатності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №27/5 від 06.01.2022 року, вказані саме ті посади, до яких застосовуються найменші вимоги щодо стану здоров`я осіб начальницького складу ДКВС. З урахуванням вищевикладеного вважаю, що ВЛК ДУ «ТМО УМВС України по Дніпропетровській області», при винесенні рішення про придатність, або непридатність мене до проходження подальшої служби в ДКВС, з урахуванням вищенаведених обставин у своїй сукупності, а саме: - наявність у позивача ряду хронічних захворювань з вираженими функціональними порушеннями га несприятливим прогнозом, які пов`язані з проходженням служби та унеможливлюють подальше її проходження; - частота та тривалість його захворювань; - непридатність до служби на посадах, зазначених у Графі IV переліку хвороб відповідно до посад Порядку №3407/5/709; захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в ДКВС України, повинна була зазначити: «Непридатний до служби в Державній кримінально-виконавчій службі України» та видати позивачу свідоцтво про хворобу, а не довідку, що стало підставою для звернення з означеним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); залучено у якості третьої особи державну установу «Криворізька виправна колонія (№80)»; витребувано у відповідача додаткові докази та встановлено строк для їх подання; встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача; встановлено третій особі 10-денний строк з дня отримання копії ухвали для подання до суду пояснень щодо позову або відзиву.
За даними КП «ДСС» копію ухвали про відкриття провадження 15.02.2024 надіслано одержувачу ОСОБА_1 , Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області» та державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)» за допомогою підсистеми «Електронний суд» в їх електронний кабінет, а копію адміністративного позову відповідачу та третій особі 27.12.2023, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, строк на подання відзиву на позов до 01.03.2024 та на подання пояснень з урахуванням ч.6 ст.120 КАС України до 26.02.2024.
29.02.2023 засобами телекомунікаційного зв`язку та 05.03.2024 засобами поштового зв`язку від державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» надійшли пояснення, у яких вказано, що Позивач з 17.04.2018 року до 04.09.2023 року дійсно проходив службу на посаді начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№ 80)», мав спеціальне звання - капітан внутрішньої служби, а з 31.05.2021 року - майор внутрішньої служби. За період служби позивач ОСОБА_1 часто перебував на лікарняному, зокрема: 2018 рік: 27.07.2018-04.08.2018; 04.08.2018-10.08.2018; 12.12.2018-21.12.2018; 2019 рік: з 14.01.2019 по 22.01.2019; з 28.05.2019 по 05.06.2019; з 10.09.2019 по 24.09.2019; з 25.09.2019 по 30.09.2019; 2020 рік: з 23.01.2020 по 01.02.2020; з 03.02.2020 по 12.02.2020; з 20.03.2020 по 27.03.2020; з 13.04.2020 по 27.04.2020; з 12.10.2020 по 17.10.2020; 2021 рік: з 06.01.2021 по 20.01.2021; з 21.01.2021 по 22.01.2021; з 23.01.2021 по 02.02.2021; з 14.07.2021 по 04.08.2021; з 26.08.2021 по 28.08.2021; з 29.08.2021 по 08.09.2021; з 09.09.2021 по 15.10.2021; з 16.10.2021 по 22.11.2021; з 30.12.2021 по 31.12.2021; 2022 рік: з 04.01.2022 по 11.02.2022; з 12.02.2022 по 11.03.2022; з 19.09.2022 по 23.09.2022; з 24.09.2022 по 26.09.2022; з 27.09.2022 по 30.09.2022; з 01.10.2022 по 05.10.2022; з 05.10.2022 по 11.10.2022; з 12.10.2022 по 15.10.2022; 2023 рік: з 13.03.2023 по 15.03.2023; з 16.03.2023 по 23.03.2023; з 24.03.2023 по 30.03.2023; з 27.07.2023 по 02.08.2023; з 21.08.2023 по 23.08.2023; з 01.08.2023 по 04.08.2023; з 21.08.2023 по 23.08.2023. Не являючись медичною установою, інших пояснень щодо здоров`я, фізичного чи психічного стану позивача ОСОБА_1 третя особа надати не може. Наказом № 148/00-23 від 04.09.2023 року начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_1 майора внутрішньої служби було звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).
Суд, враховуючи рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 щодо продовження процесуальних строків, вважає за необхідне прийняти вказані документи до розгляду.
За правилами ст.263 КАС України адміністративна справа мала бути розглянута до 01.03.2024, проте з урахуванням перебування головуючого судді Юхно І.В. у відпустці в період з 19.02.2024 по 05.03.2024 суд на підставі положень ч.6 ст.120 КАС України розглядає справу в перший робочий день 06.03.2024.
Суд зазначає, що ані у встановлений судом строк, ані станом на 06.03.2024 від відповідача відзиву та витребуваних судом доказів до суду не надходило.
Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За приписами частини 9 статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та на підставі вищевказаних норм, суд ухвалив розглянути справу по суті за наявними в ній доказами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Як зазначено позивачем та підтверджено поясненнями третьої особи, ОСОБА_1 з 17.04.2018 року до 04.09.2023 року дійсно проходив службу на посаді начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№ 80)», мав спеціальне звання - капітан внутрішньої служби, а з 31.05.2021 року - майор внутрішньої служби.
Наказом державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» від 04.09.2023 №148/ОС-23 відповідно до Положення про державну установу «Криворізька виправна колонія (№80)», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20 березня 2020 р. №1112/5, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі (за власним бажанням) майора внутрішньої служби ОСОБА_2 (Д-014153), начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи, 04 вересня 2023 року. Підстава: рапорт ОСОБА_1 , рішення кадрової комісії. Вислуга років на день звільнення становить: у календарному обчисленні: 12 років 07 місяців 07 днів; у пільговому обчисленні: 14 років 04 місяці 23 дні. Загальний трудовий стаж: 26 років 09 місяців 12 днів (копія наказу міститься у матеріалах справи).
Водночас, матеріали справи свідчать про те, що державна установа «Криворізька виправна колонія (№80)» направила до державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» майора внутрішньої служби ОСОБА_2 , начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної робота державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)», 1973 р.н., для визначення стану здоров`я з метою встановлення придатності для подальшого проходження служби на посаді начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)», що підтверджується наявною у матеріалах справи копією направлення на медичний огляд для проведення медичної експертизи від 13.07.2023 №80/16/3953. Позивач ознайомлений з переліком документів, необхідних для проведення медичного огляду ВЛК 13.07.2023, про що свідчить особистий підпис останнього.
ОСОБА_1 1973 р.н. майор внутрішньої служби, начальник відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» 18.08.2023 пройшов медичний огляд в медичній (військово-лікарській) комісії ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області», результати якого оформлені довідкою медичної (військово-лікарської) комісії №3-с/ДКВС, згідно з якою «рішення медичної(військово-лікарської) комісії: «ІХС: стабільна стенокардія напруги II ФК. Гіпертонічна хвороба II стадії, ступінь АГ 3, серцево-судинний ризик 3, СН І ст., II ФК за NYHA зі збереженою скорочувальною функцією ЛШ (ФВ - 70%). Вертеброгенна люмбоішиалгія праворуч, стадія ремісії на тлі остеохондрозу, спонділоартрозу поперекового відділу хребта, протрузії міжхребцевого диску Th12-L5 до 4,0 мм без порушення статико-динамічної функції хребта. ХХН І стадія (ШКФ 75 мл/хв): гіпертензивна нефропатія без порушення функції нирок. ГЕРХ без езофагіту. Хронічна нейросенсорна приглухуватість І (легкого) ступеня ліворуч. Пресбіопія»/, Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в ДКВС України».
На основі статті 40 в, 39 в, 59 в, 71 в, 41 г, 23 і та графи IV Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби ДКВС України Наказу Мін`юсту, МВС України від 27.09.2021р. № 3407/5/709 комісія визнала ОСОБА_1 придатним до служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, непридатним до служби на посаді начальника відділення соціально- психологічної служби відділу соціально- виховної та психологічної роботи державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)».
Листом від 10.11.2023 №33/4-Д-333 Державна установа «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» на звернення з приводу незгоди з рішенням медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області» (далі - М(ВЛ)К) від 18.08.2023 по ступеню придатності до служби в ДКВС України повідомлено позивачеві про те, що за результатами розгляду документації М(ВЛ)К щодо заявника встановлено, що рішення комісії від 18.08.2023 № 3-с/ДКВС прийнято за результатами обстеження заявника в лікарні ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області». Рішення М(ВЛ)К про придатність заявника до служби в ДКВС України, непридатність до служби на посаді начальника відділення соціально-психологічної служби було прийнято з урахуванням думки заявника щодо придатності (непридатності) до подальшої служби та результатів обстеження у відділенні психопрофілактики та професійного психофізіологічного відбору ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області» (далі - відділення психопрофілактики). Підстав для перегляду рішення і визнання заявника непридатним до служби в ДКВС України у відповідності до статей додатку 2 до Порядку проведення медичного огляду кандидатів на службу та осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України у закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Мін`юста України, МВС України від 28.09.2021 № 3407/5/709 (далі - Порядок), на теперішній час немає. У разі перегляду експертного висновку відділення психопрофілактики про придатність (непридатність) заявника до конкретного виду діяльності, М(ВЛ)К перегляне своє рішення і визнає заявника придатним до служби в ДКВС у відповідності до вимог Порядку.
Вважаючи протиправним рішення медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області», оформлене довідкою №3-с/ДКВС від 18.08.2023 року в частині визнання його придатним до служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначені Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 №2713-IV (далі Закон №2713-IV).
У частині 1 статті 14 Закону №2713-IV визначено, що до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).
Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону (абз.1 ч.2 ст.14 Закону №2713-IV).
За приписами пункту 2 розділу І Порядку №3407/5/709 направленню для проходження медичної експертизи у закладах охорони здоров`я МВС з метою визначення придатності до служби в ДКВС України та причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) підлягають, зокрема, особи рядового і начальницького складу, які часто та довготривало хворіють або в них виявлені хронічні захворювання з вираженими функціональними порушеннями, несприятливим прогнозом.
Згідно з пунктом 4 розділу ІІ Порядку №3407/5/709 якщо особи рядового й начальницького складу ДКВС України впродовж року більше 4-х місяців не можуть приступити до виконання своїх службових обов`язків через захворювання (травми, поранення), часто та довготривало хворіють, вони зобов`язані за направленням підрозділу по роботі з персоналом пройти медичну експертизу для визначення придатності до подальшого проходження служби в ДКВС України.
До осіб, що часто та довготривало хворіють, належать ті особи, у яких за останні 12 місяців було 4 та більше випадків захворювань і 40 днів непрацездатності за однорідними захворюваннями або 6 і більше випадків захворювань та 60 і більше днів непрацездатності за неоднорідними захворюваннями.
Згідно з направленням на медичний огляд для проведення медичної експертизи від 13.07.2023 кількість днів звільнення ОСОБА_1 від служби через тимчасову непрацездатність за останні 12 місяців 54 дні.
Відповідно до пункту 10 розділу ІІ Порядку №3407/5/709 Постанова (додаток 8) щодо придатності (непридатності) особи до служби в ДКВС України, яка приймається за результатами медичного огляду, заноситься до Акта медичного огляду, Книги обліку документації ВЛК (додаток 9) і оформлюється Довідкою (додаток 10) або Свідоцтвом про хворобу (додаток 11).
Пунктом 11 розділу ІІ Порядку №3407/5/709, зокрема, передбачено, що формулювання постанов ВЛК за ступенем придатності осіб:
щодо осіб рядового і начальницького складу приймаються такі постанови:
«Придатний до служби в Державній кримінально-виконавчій службі України на посаді (вказати назву посади)»;
«Придатний до служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, непридатний до служби на посаді (вказати назву посади);
«Непридатний до служби в Державній кримінально-виконавчій службі України».
У воєнний час щодо осіб рядового і начальницького складу може прийматися постанова із таким формулюванням:
«Непридатний до служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з повторним медичним оглядом через _____ місяців» (із зазначенням строку).
За результатами проведеного медичного огляду в медичній (військово-лікарській) комісії ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області», Комісія визнала ОСОБА_1 придатним до служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, непридатним до служби на посаді начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)», що оформлено довідкою медичної (військово-лікарської) комісії від 18.08.2023 №3-с/ДКВС.
За приписами пункту 3 розділу ІІ Порядку №3407/5/709 у разі незгоди особи, яка проходила медичний огляд, із постановою ВЛК вона може оскаржити її у Центральній медичній (військово-лікарській) комісії МВС, яка визначає за необхідності порядок додаткового обстеження та повторної медичної експертизи.
Позивач скористався правом на подання відповідної заяви, яку Державна установа «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» розглянула листом від 10.11.2023 №33/4-Д-333 та зазначила, що підстав для перегляду рішення і визнання заявника непридатним до служби в ДКВС України у відповідності до статей додатку 2 до Порядку проведення медичного огляду кандидатів на службу та осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України у закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Мін`юста України, МВС України від 28.09.2021 № 3407/5/709 (далі - Порядок), на теперішній час немає. У разі перегляду експертного висновку відділення психопрофілактики про придатність (непридатність) заявника до конкретного виду діяльності, М(ВЛ)К перегляне своє рішення і визнає заявника придатним до служби в ДКВС у відповідності до вимог Порядку.
Суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 по справі №806/526/16 зазначив: "… що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі". Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки, як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Таким чином, суд наголошує, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Отже, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в ДКВС України, виходить за межі судового розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 по справі № 810/5009/18 та в силу ч.5 ст.242 КАС України підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Порядок проведення медичної експертизи особам рядового і начальницького складу ДКВС України (у тому числі колишніх) визначений положеннями розділу V Порядку №3407/5/709.
Пунктами 1 і 2 розділу V Порядку №3407/5/709 передбачено, що медична експертиза особам рядового і начальницького складу ДКВС України здійснюється в порядку та з урахуванням вимог, зазначених у розділі II цього Порядку. Разом з направленням на медичний огляд підрозділ по роботі з персоналом надає ВЛК службову характеристику особи рядового і начальницького складу ДКВС України, в якій зазначається інформація про випадки звільнення від службових обов`язків у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.
Постанова ВЛК про ступінь придатності для подальшого проходження служби в ДКВС України осіб рядового і начальницького складу ДКВС України приймається за графами Переліку захворювань відповідно до посад, на які вони призначаються (п.7 розділу V Порядку №3407/5/709).

Згідно з пунктом 8 розділу V Порядку №3407/5/709 у випадку, коли в особи рядового і начальницького складу ДКВС України при переміщенні по службі діагностується патологія, що підпадає під дію статті Переліку захворювань, яка передбачає непридатність для подальшого проходження служби в ДКВС України на зазначеній посаді, то за узгодженням з підрозділом по роботі з персоналом розглядається питання щодо її придатності до подальшого проходження служби в ДКВС України на посадах, умови служби яких найбільше відповідають стану здоров`я особи на цей час, враховуючи вік, тривалість служби та фактичну спроможність виконувати відповідні службові обов`язки.

Пунктом 1 розділу VІ Порядку №3407/5/709, зокрема, передбачено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, травми (поранення, контузії, каліцтва) особам рядового і начальницького складу ДКВС України (у тому числі колишнім) приймаються з такими формулюваннями: «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в ДКВС України» - якщо захворювання діагностовано в період проходження служби в ДКВС України або до служби, а в період служби досягло розвитку, що призвело до прийняття рішення про непридатність для подальшого проходження служби в ДКВС України.

У відповідності до приписів пункту 1 розділу VІІ Порядку №3407/5/709 постанови ВЛК, прийняті за результатами медичної експертизи, записуються: щодо осіб рядового та начальницького складу ДКВС України (у тому числі колишніх) за результатами медичного огляду - до Акта медичного огляду, Довідки або Свідоцтва про хворобу, медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, Книги обліку документації ВЛК, Книги протоколів засідань ВЛК (за необхідності).

Суд вважає за необхідне зазначити, що у ході судового розгляду справи не встановлено порушень з боку ВЛК в межах дотримання процедури прийняття висновку. Оформлена відповідачем довідка за результатами проведеного огляду ОСОБА_1 відповідає вищенаведеним формі та вимогам передбаченим Порядком№3407/5/709, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для визнання її протиправною та як наслідок скасування.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Усі інші аргументи, вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Оскільки в задоволенні позову було відмовлено, то судові витрати в силу вимог ст.139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області» (місцезнаходження: 49045, м. Дніпро, вул. Полігонна, 16; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: державна установа «Криворізька виправна колонія (№80)» (місцезнаходження: 50041 м. Кривий Ріг, вул. Шиферна, 3; ) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Юхно