Справа № 500/1666/24
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Баб`юк П.М.

05 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/1666/24 пров. № А/857/15416/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Гудима Л.Я.,Хобор Р.Б.

розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року у справі № 500/1666/24 за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

22.03.2024р. позивач, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області звернувся із позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 13.03.2024р. ВП №74120286 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.06.2024р. позов задоволити.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.06.2024р. скасувати та постановити постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

05.10.2023р. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/4508/23, яке залишене без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2023р., суд визнав протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення: 29.01.2020р. - 18.04.2023р., допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня відповідного календарного року.

Одночасно, суд зобов`язав Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 : 29.01.2020р.-18.04.2023р., допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з урахуванням посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, згідно п.4 Постанови Кабінет Міністрів Україні "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017р. №704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

24.01.2024р. Тернопільський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист зобов`язального характеру №500/4508/23.

12.02.2024р. заступник начальника Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за заявою стягувача про примусове виконання, виніс Постанову про відкриття виконавчого провадження №74120286, якою зобов`язав Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с. 10 зворот - 11).

20.02.2024р. листом "Про надання інформації" Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області повідомив виконавця про те, що на виконання виконавчого листа від 24.01.2024р. №500/4508/23, що видав Тернопільський окружний адміністративний суд та постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2024р. ВП№74120286 здійснено перерахунок та проведена виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 згідно платіжної інструкції від 15.02.2024р. №432620206, перераховано виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця у сумі 28400,00 грн. (платіжна інструкція від 19.02.2024р. № 432620209) та відшкодована сума мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 250,00 грн. (платіжна інструкція від 19.02.2024р. № 432620210).

23.02.2024р. на адресу Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява стягувача у виконавчому провадженні № 432620206, в якій останній просив вжити заходів дня належного, у повному обсязі, виконання Головним управління ДСНС у Тернопільській області рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.10.2023р. в адміністративній справі №500/4508/23.

Із змісту вказаної заяви стягувач ОСОБА_1 не погоджується із перерахунком йому грошового забезпечення, зокрема в частині перерахунку щомісячних премій.

Так, в період із 29.01.2020р. - 31.12.2022р. Головне управління ДСНС у Тернопільській області перерахувало ОСОБА_1 премію від розміру посадового окладу у розмірі 10 %, тобто в мінімальному розмірі, за січень 2023 року у розмірі 15%, за лютий, березень, квітень 2023 року у розмірі 100%.

Водночас, як видно з довідок про розмір нарахованого та фактично виплаченого грошового забезпечення, які подані разом із заявою про примусове виконання рішення суду:

-розмір щомісячної премії ОСОБА_1 за 2020 рік складає 65% від посадового окладу;

-розмір щомісячної премії ОСОБА_1 за 2021 рік складає 75% від посадового окладу;

-розмір щомісячної премії ОСОБА_1 за 2022 рік складає 120 % від посадового окладу (крім січня 2022 року, де розмір премії становив 75% від посадового окладу);

-розмір щомісячної премії ОСОБА_1 за січень 2023 року становив 170 % від посадового окладу, у лютому-березні 290% від посадового окладу (а.с.28 зворот).

28.02.2024р. Вимогою виконавця зобов`язано Головне управління ДСНС у Тернопільській області виконати рішення суду №500/4508/23 в повному обсязі протягом 10 робочих днів.

07.03.2024р. листом "Про виконання вимоги" Головне управління ДСНС у Тернопільській області повідомив відповідача про те, що наказом Головного управління ДСНС України у Тернопільській області від 13.02.2024р. № 68-НК/64 "Про перерахунок грошового забезпечення" ОСОБА_1 здійснено перерахунок грошового забезпечення, як того вимагав суд у резолютивній частині рішення суду, а саме встановив нову величину посадового окладу: 29.01.2020р. - 18.04.2023р. шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року.

Зазначено, що рішенням суду не встановлено обов`язку для Головного управління щодо зазначення розміру премії, які встановленні ОСОБА_1 під час проходження служби цивільного захисту.

Крім того, Головне управління ДСНС України у Тернопільській області під час здійснення перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 керувався вказівкою Директора департаменту економіки і фінансів ДСНС України від 18.08.2023р. № 20-15603/201 ''Про виконання рішень судів щодо перерахунку розмірів грошового забезпечення та інших виплат" (а. с.30 зворот).

13.03.2024р. Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийняв постанову про накладення штрафу №74120286 за невиконання рішення суду з примусового виконання виконавчого листа №500/4508/23 від 24.01.2024р. який видав Тернопільський окружний адміністративний суд у розмірі 5100,00 грн.

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VІІІ.

ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема:

-виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ).

В ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Із змісту ч.5, ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ видно, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Із змісту ч.ч.1,2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» видно, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Отже, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Відповідно, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти на боржника штраф.

Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст.18 Закону «Про виконавче провадження» №1404-VIII.

Відповідно до змісту положень ч.3 зазначеної правової норми, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

З системного аналізу норм Закону України Про виконавче провадження видно, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності. Інших заходів для примусового виконання рішень немайнового характеру законодавством не визначено.

Передбачений ст.75 Закону України Про виконавче провадження штраф є заходом впливу на боржника, який застосовується за відсутності поважних причин не виконання у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.

Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (зокрема штрафні санкції) за невиконання у встановлений строк відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Стосовно наявності підстав для відповідальності Головного управління ДСНС України у Тернопільській області як боржника у виконавчому провадженні №74120286, колегія суддів звертає увагу апелянта, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/4508/23 Головним управлінням ДСНС видано наказ від 13.02.2024 року № 68-НК/64 "Про перерахунок грошового забезпечення" на підставі якого ОСОБА_1 здійснено перерахунок грошового забезпечення, а саме встановлено нову величину посадового окладу: 29.01.2020р.-18.04.2023р. шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року.

Стосовно конкретних розмірів відсотків премії, колегія суддів звертає увагу апелянта, що на час судового розгляду справи №500/4508/23 між сторонами не існувало спору щодо порядку визначення та конкретних розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі премії, внаслідок чого, з`ясування обставин порядку визначення та конкретних розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії не входить до предмета дослідження факту виконання судового рішення від 05.10.2023р. у справі №500/4508/23.

Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

При цьому, єдиною підставою для звернення до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Закалов В.В. зазначає про незгоду із перерахунком грошового забезпечення, зокрема в частині перерахунку щомісячних премій.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що судове рішення не може бути ухвалене на майбутнє, стосується лише конкретних спірних правовідносин та періоду їх плину, що в даному випадку є встановлення перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29.01.2020р. - 18.04.2023р., допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з урахуванням посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, згідно п.4 Постанови Кабінет Міністрів Україні "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017р. №704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум на виконання рішення, що набрало законної сили. Оскільки вказані обставини визначення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, премії не входили в предмет доказування у справі №500/4508/23 та не можуть стосуватися порядку виконання такого судового рішення, тому фактично свідчать про виникнення нових правовідносин між ОСОБА_1 , та Головним управлінням ДСНС з приводу розміру премії, яка підлягає включенню до складу грошового забезпечення.

Одночасно, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що стягувач ОСОБА_1 не позбавлений права оскаржити дії Головного управління ДСНС, звернувшись до суду з новим позовом якщо не згідний з конкретними розмірами щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, зокрема премії при здійсненні перерахунку його пенсії.

Отже, у зв`язку з добровільним виконанням Головним управлінням ДСНС вимог виконавчого листа у справі №500/4508/23, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржувана постанова від 12.02.2024р. ВП №74120286 про накладення штрафу за невиконання рішення суду є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, п.29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення, а Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року у справі № 500/1666/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Л. Я. Гудим
Р. Б. Хобор