Справа № 160/14157/24
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
УСТАНОВИВ:
30.05.204 року через підсистему Електронний суд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якому позивач, з урахуванням уточнень від 10.06.2024 року, просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №6 від 10 травня 2018 року про відмову у підтвердженні періоду роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 04.06.1996 по 16.03.1998 для зарахування до пільгового сажу за Списком №1;
- з 30.11.2023 зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 04.06.1996 по 16.03.1998;
- з 30.11.2023 зарахувати ОСОБА_1 у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.01.2004 по 31.01.2018 в КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР згідно довідки №17 від 15.02.2018;
- з 30.11.2023 перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.01.2004 по 31.01.2018 в КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР та із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 04.06.1996 по 16.03.1998 в шахті «Першотравнева» та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум;
- з 01.04.2024 зарахувати у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи ОСОБА_1 з 01.01.2004 по 20.01.2022 в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» згідно довідки № 544 від 07.12.2023;
- з 01.04.2024 перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.01.2004 по 20.01.2022 та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою суду від 03.06.2024 року позовну заяву було залишено без руху.
10.06.2024 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви, згідно ухвали суду від 03.06.2024 року.
Ухвалою суду від 14.06.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Ухвалою суду від 14.06.2024 року витребувано у відповідача 1,2 додаткові докази по справі, а саме:
- пенсійної справи позивача;
- звернення позивача із заявою про призначення/перерахунку пенсії;
- рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №6 від 10 травня 2018 року про відмову у підтвердженні періоду роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 04.06.1996 по 16.03.1998 для зарахування до пільгового сажу за Списком №1;
- відомості щодо зарахування/незарахування спірного періоду роботи позивача (зазначити такі підстави);
- листи/відмови Пенсійного органу та інші докази щодо суті спору.
02.07.2024 року відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву позивача. Долучені додаткові докази по справі.
01.08.2024 року відповідачем 1 долучені додаткові докази по справі.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 05.08.2024 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протиправні дії Пенсійного органу порушують право позивача на достатній рівень пенсійного забезпечення.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 1
Ухвалою суду від 14.06.2024 року відкрито провадження в цій адміністративній справі, та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, відповідно до ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідачем отримано вказану вище ухвалу суду, що також підтверджується матеріалами справи.
Згідно із ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
ІV. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 2
До суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській подано відзив на позовну заяву.
Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, позивач не навів жодних доказів щодо існування реального негативного впливу безпосередньо на його права та, що відповідач своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю порушив його права, свободи чи інтереси, та що в нього виникло право на звернення до суду за їх захистом.
За наведених обставин, відповідач 2 вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
V. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Згідно матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 24.02.2018 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З метою перевірки правильності обчислення пенсії заявник звернулася за правничою допомогою до адвоката, внаслідок чого 03 січня 2024 року було укладено договір про надання правничої допомоги (оригінал у позивача). 08 січня 2024 року адвокат в інтересах позивача звернулась до Відповідача 1 з адвокатським запитом № 08/01-В про надання копій документів пенсійної справи та інформації.
Відповіддю № 0400-010308-8/6770 від 11.01.2024 надані деякі копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .. Після ознайомлення адвоката з наданими документами,позивач дізналася про наступне: - при зверненні ОСОБА_1 22.02.2018 із заявою про призначення пенсії за віком № 523 заявником була надана пільгова довідка від 15 лютого 2018 року відповідно до якої період роботи з 19.03.2001 по теперішній час (станом на день видачі довідки 15.02.2018) на посаді медичної сестри палатної по обслуговуванню післяопераційних туберкульозних хворих хірургічного відділення в КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР, як робота в інфекційному закладі зараховується до стажу в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Однак, з роздруківки розрахунку стажу встановлено, що при обчисленні пенсії за віком період роботи заявника з 01.01.2004 по 31.01.2018 в КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2», як працівника охорони здоров`я в інфекційних відділеннях по обслуговуванню туберкульозних хворих, не зарахований у подвійному розмірі, що є порушенням вимог ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Окрім того, вищезазначеним листом № 0400-010308-8/6770 від 11 січня 2024 року відповідачем 1надана довідка № 18 від 26.02.2018 року, видана ДП «Кривбасшахтозакриття» відповідно до якої підтверджується: «…Видана ОСОБА_1 , 1966 р.н., про те, що зазначена особа працювала повний робочий день на ш. «Першотравнева», В/О «Кривбасруда», архівні документи зберігаються у Державному Підприємстві «Кривбасшахтозакриття»… і за період роботи за професією, посадою з 04.06.1996р. підземний фельдшер розп. № 78 від 04.06.1996р. з 01.01.1998р. - ш. «Першотравнева» ліквідована наказ № 12 від 13.01.1998 р. з 16.03.1998р. звільнений у зв`язку з ліквідацією ш. «Першотравнева» п. 1 ст. 40 КЗпП України наказ № 92-к від 12.03.1998р….».
20 березня 2024 року позивач звернулася до відповідача 1 через портал електронних послуг ПФУ із заявою встановленого зразка про призначення/ перерахунок пенсії за віком, що підтверджується заявою про призначення/ перерахунок пенсії № 190 від 20.03.2024 та роздруківкою з порталу електронних послуг ПФУ щодо реєстрації заяви з переліком доданих документів.
До заяви були додані наступні документи: паспорт та РНОКПП, трудова книжка НОМЕР_2 довідка № 544 від 07.12.2023, витяг № 289-16/VІІІ від 28.04.2023 року.
У зазначеній заяві щодо перерахунку пенсії за віком за Списком №1 та згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», поданій через портал електронних послуг Пенсійного фонду України та відправленій поштою, позивач просила: 1. З 24.02.2018 зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи в підземних умовах в шахті «Першотравнева» на посаді підземного фельдшера з 04.06.1996 по 16.03.1998. 2. З 24.02.2018 зарахувати у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи ОСОБА_1 з 01.01.2004 по 31.01.2018 в КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР згідно довідки від 15.02.2018. 3. З 24.02.2018 перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.01.2004 по 31.01.2018 в КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР та із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 04.06.1996 по 16.03.1998 в шахті «Першотравнева» та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум. 4. З 01.04.2024 зарахувати у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи ОСОБА_1 з 01.01.2004 по 20.01.2022 в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» згідно довідки № 544 від 07.12.2023. 5. З 01.04.2024 перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.01.2004 по 20.01.2022 в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» на підставі довідки № 544 від 07 грудня 2023 року та із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 04.06.1996 по 16.03.1998 в шахті «Першотравнева» та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.
Згідно заяви від 20.03.2024 проведено перерахунок «факт працевлаштування/звернення».
З урахуванням зазначеного, прийнято рішення частково відмовити гр. ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до заяви від 20.03.2024…».
При цьому, з виписки про періоди страхового стажу слідує, що періоди роботи позивача з 01.01.2004 по 31.01.2018 в КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР згідно довідки від 15 лютого 2018року та з01.01.2004 по 20.01.2022 в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» згідно довідки № 544 від 07 грудня 2023 року зараховані до загального страхового стажу, але обчислені вони у одинарному розмірі у порушення вимог ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У графі «кратність» навпроти цих періодів роботи стоїть цифра «1», це значить, що ці періоди роботи зараховані відповідачем в одинарному розмірі. Графи «страх.стаж в одинар.» та «страх.стаж з урах.кр.» однакові. Також згідно даної виписки вбачається, що період роботи з 04.06.1996 по 16.03.1998в підземних умовах в шахті «Першотравнева» на посаді підземного фельдшера зараховано до загального страхового стажу, а не до пільгового стажу за Списком № 1.
Не погодившись із вищезазначеними рішеннями та позицією Пенсійних органів, позивач. звернулася за захистом власних прав та інтересів до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам Пенсійного органу викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
VІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до ч. 1ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, врегульовані Законом України № 1788-XII від 05.11.1991 «Про пенсійне забезпечення» і Законом України № 1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За визначеннями, наведеними у ст. 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Приписами частин 1-3 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Як зазначено у ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Стаття 24 Закону №1058 не скасовує ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.
Нормами ст. 16 Прикінцевих положень №1058 передбачено, що положення Закону України Про пенсійне забезпечення застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.
Статтею 60 Закону № 1788-XII передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, закладах (відділеннях) з лікуванням осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.
Згідно ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» інфекційні хвороби - розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.
Лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. У разі якщо перебіг інфекційної хвороби легкий, а епідемічна ситуація в осередку інфекційної хвороби благополучна, лікування такого хворого під систематичним медичним наглядом може здійснюватися амбулаторно, крім випадків, передбачених статтями 22, 27 і 31 цього Закону.
Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою. (ст. 7 Закону Про захист населення від інфекційних хвороб).
Визначення протитуберкульозному закладу і туберкульозу наведено у ст. 1 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз.
Відповідно до пунктів 7, 12 вказаної статті протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз.
Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;
туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.
Частиною 1 ст. 10 цього Закону встановлено, що медична допомога хворим на туберкульоз надається амбулаторно або в умовах стаціонару протитуберкульозного закладу відповідно до галузевих стандартів надання медичної допомоги та стандарту інфекційного контролю за захворюванням на туберкульоз.
Відповідно до п. 1.1 наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Переліку протитуберкульозних закладів» за №514 від 16.07.2009 протитуберкульозний диспансер є лікувально-профілактичним закладом.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України 19.07.1995 за №133 затверджено Перелік особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, до якого віднесено і туберкульоз.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців, посад фахівців з фармацевтичною освітою (асистентів фармацевтів), посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я» від 28.10.2002 №385, затверджено Перелік закладів охорони здоров`я, до якого увійшов протитуберкульозний диспансер.
Згідно ст. 22 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» працівникам протитуберкульозних закладів, які надають медичну допомогу хворим на туберкульоз, працюють із живими збудниками туберкульозу чи матеріалами, що їх містять, здійснюють догляд за хворими на туберкульоз та/або прибирання приміщень, у яких перебувають такі хворі, встановлюються підвищені посадові оклади у зв`язку із шкідливими і важкими умовами праці, надбавка за вислугу років та інші надбавки і доплати. Перелік робіт, професій і посад, зайняття яких дає право на підвищені посадові оклади, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
Працівники протитуберкульозних закладів, зазначені у частині першій статті 22 цього Закону, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах у порядку, встановленому пенсійним законодавством (ст. 23 Закону).
З аналізу статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд вбачає, що робота в інфікційному закладі зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
При цьому, редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час.
Стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує статтю 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.
Крім того, нормами статті 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугою років.
Таким чином, суд доходить висновку, що зарахування стажу у подвійному розмірі, передбачене статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не пов`язано із набранням чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004 року.
За приписами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
VІІ. ОЦІНКА СУДУ
Щодо зарахування у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи позивача з 01.01.2004 по 20.01.2022 р.р., слід зазначити про таке.
Записами 13-27трудової книжки позивача НОМЕР_3 підтверджується, що позивач з 19.03.2001 по 20.01.2022працювала в Криворізькому міськтубдиспансері № 2, перейменовано в КЗ «Міський протитуберкульозний диспансер № 2», далі в ОКЗ «Міський протитуберкульозний диспансер № 2», далі в КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР», далі перейменований в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР на посадах молодшої медичної сестри по обслуговуванню післяопераційних туберкульозних хворих хірургічного відділення, сестри медичної стаціонару легенево-хірургічного відділення,сестри медичної операційної пульмонологічного відділення.
Довідкою від 15.02.2018, виданою КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР, підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно працювала повний робочий день була зайнята безпосередньо обслуговуванню туберкульозних хворих: - з 19.03.2001 (наказ № 24к від 19.03.2001) року (наказ від 04.05.2005р. № 54-к) на посаді медичної сестри палатної по обслуговуванню післяопераційних туберкульозних хворих хірургічного відділення.
Так, відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №ІІІ-ІY від 10.07.2003 р. періоди роботи: з 19.03.2001 по теперішній час зараховується до стажу в подвійному розмірі.
При цьому, з роздруківки розрахунку стажу вбачається, що при призначенні пенсії за віком саме при обчисленні пенсії період роботи позивача з 01.01.2004 по 31.01.2018 р.р. в КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2», як працівника охорони здоров`я в інфекційних відділеннях по обслуговуванню туберкульозних хворих, не зарахований у подвійному розмірі, що є порушенням вимог ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Довідкою № 544 від 07.12.2023 (оновленою), виданою КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», підтверджується, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день: - з 19 березня 2001 року (наказ від 19.03.2001р. № 24-к) по 31 травня 2020 року на посаді молодшої медичної сестри по обслуговуванню післяопераційних туберкульозних хворих хірургічного відділення, - з 01 червня 2020 року (наказ від 29.05.2020р. № 155-к) по 05 січня 2021 року на посаді сестри медичної стаціонару легенево-хірургічного відділення з 06 січня 2021 року (наказ від 05.01.2021р. № 70) по 20 січня 2022 року (наказ від 20.01.2022р. № 8-ос на посаді сестри медичної операційної пульмонологічного відділення, як робота в інфекційному закладі зараховується до стажу в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Довідка № 544 від 07.12.2023 була долучена позивачем до заяви про перерахунок пенсії № 190 від 20 березня 2024 року, що підтверджується заявою про призначення/ перерахунок пенсії № 190 від 20.03.2024 та роздруківкою з порталу електронних послуг ПФУ щодо реєстрації заяви з переліком доданих документів.
При цьому, з виписки про періоди страхового стажу слідує, що період роботи позивача в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР з 01.01.2004 по 20.01.2022зарахований до загального страхового стажу, а при обчислені пенсії врахований у одинарному розмірі у порушення вимог ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У графі «кратність» навпроти цього періоду роботи стоїть цифра «1», це значить, що ці періоди роботи зараховані в одинарному розмірі. Графи «страх.стаж в одинар.» та «страх.стаж з урах.кр.» однакові.
Період роботи з 19.03.2001 по 31.12.2003 р.р. зарахований вірно, тобто, у подвійному розмірі, у графі «кратність» навпроти цього періоду роботи стоїть цифра «2».
Як вказано вище, статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 №1645-III інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.
За приписами статті 7 цього Закону лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають, медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.
За приписами статті 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 05.07.2001 № 2586-III (далі Закон № 2586-III): -протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я; -туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.
Відповідно до частини першої статті 10 Закон № 2586-III медична допомога хворим на туберкульоз надається амбулаторно або в умовах стаціонару протитуберкульозного закладу відповідно до галузевих стандартів надання медичної допомоги та стандарту інфекційного контролю за захворюванням на туберкульоз.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою (асистентів фармацевтів), посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я» від 28.10.2002 № 385, зокрема, затверджено Перелік закладів охорони здоров`я.
Перелік закладів охорони здоров`я містить, зокрема, Протитуберкульозний диспансер.
Наказом Міністерства охорони здоров`я від 16.07.2009 № 514 затверджено «Перелік туберкульозних закладів», в якому міститься: розділ 1. Лікувально-профілактичні заклади, пункт 1.1 Лікарняні: протитуберкульозний диспансер.
Отже, протитуберкульозний диспансер належить до закладу охорони здоров`я, в якому надається медична допомога хворим на туберкульоз, що є інфекційною хворобою, а тому робота у такому медичному закладі має бути зарахована до стажу роботи у подвійному розмірі.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набув чинності з 01.01.2004, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набуття чинності цим законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим законом.
Позивач, працюючи на посадах: молодшої медичної сестри по обслуговуванню післяопераційних туберкульозних хворих хірургічного відділення, сестри медичної стаціонару легенево-хірургічного відділення,сестри медичної операційної пульмонологічного відділення в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОРз 01.01.2004 по 20.01.2022безпосередньо контактувала зі збудником туберкульозу.
Тому вона має право на зарахування періоду роботи з 01.01.2004 по 31.01.2018 згідно довідки від 15 лютого 2018 року та періоду роботиз01.01.2004 по 20.01.2022 згідно довідки № 544 від 07 грудня 2023 року до стажу роботи для обчислення пенсії у подвійному розмірі.
За змістом п. 2 розділу XV прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Прикінцевими положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Вимогами п.4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.
При цьому редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.
Водночас, нормами ст.16 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вікомна пільгових умовах та за вислугою років.
Відповідно до ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Період роботи позивача з 19.03.2001 по 20.01.2022 (в тому числі спірний період з 01.01.2004 по 20.01.2022), згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 позивача у КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР, тобто у закладі з надання допомоги інфекційним хворим на туберкульоз, є підтвердженим.
Відтак, зазначені вище періоди з 01.01.2004 по 31.01.2018 під час призначення пенсії за віком та з 01.01.2004 по 20.01.2022 під час розгляду заяви про перерахунок пенсії за віком належали до обов`язкового зарахування до трудового стажу позивача у подвійному розмірі, в силу вимог статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
При цьому, вимоги статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII, зі змінами від 10.07.2003 № 1110-IV, є чинними, неконституційними визнані не були, відтак пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах, передбачені цієї статтею, надаються працівнику закладу охорони здоров`я під час призначення пенсії як до, так і після 01.01.2004.
Вказаний Закон жодних обмежень щодо застосування ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» під час обчислення пільгового стажу для обчислення пенсії не містить.
Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, 8, частиною 2 статті 19, 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.
Тому, період роботи позивачки з 01.01.2004 при обчисленні пенсії за віком, безпідставно відповідачем не зараховано у подвійному розмірі до її страхового стажу.
Враховуючи наведене, періоди роботи з 01.01.2004 по 31.01.2018 згідно довідки від 15 лютого 2018 року та з 01.01.2004 по 20.01.2022 згідно довідки №544 від 07.12.2023 мають бути зараховані до стажу роботи у подвійному розмірі для обчислення пенсії відповідно до ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення.
Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи позивача в підземних умовах в шахті «Першотравнева`В/О «Кривбасруда» на посаді підземного фельдшера з 04.06.1996 по 16.03.1998, слід зазначити про таке.
Як зазначалось вище, відповіддю № 0400-010308-8/6770 від 11.01.2024 була надана довідка № 18 від 26.02.2018, видана ДП «Кривбасшахтозакриття», відповідно до якої підтверджується: «…Видана ОСОБА_1 , 1966 р.н., про те, що зазначена особа працювала повний робочий день на ш. «Першотравнева», В/О «Кривбасруда», архівні документи зберігаються у Державному Підприємстві «Кривбасшахтозакриття»… і за період роботи за професією, посадою з 04.06.1996р. підземний фельдшер розп. № 78 від 04.06.1996р. з 01.01.1998р. - ш. «Першотравнева» ліквідована наказ № 12 від 13.01.1998 р. з 16.03.1998р. звільнений у зв`язку з ліквідацією ш. «Першотравнева» п. 1 ст. 40 КЗпП України наказ № 92-к від 12.03.1998р...». Зазначений період роботи заявника в підземних умовах, також підтверджується записами 7-9 трудової книжки НОМЕР_3 (оригінал у позивача): - з 04.06.1996 по 16.03.1998 працювала підземним фельдшером 1 розряду з повним робочим днем в підземних умовах в шахті «Першотравнева».
Однак, як вбачається з роздруківки виписки по стажу при призначенні та обчисленні пенсії за віком, період роботи позивачаз 04.06.1996 по 16.03.1998 (1 рік 9 місяців 13 днів) на посаді «підземний фельдшер» зараховано до загального страхового стажу, однак, не зараховано до пільгового за Списком № 1.
У рішенні № 6 від 10.05.2018 зазначено, мовою оригіналу: «…Згідно наказів про атестацію робочих місць від 12.04.1995 № 48 «Про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення» та від 03.08.2000 №с 141 «Про затвердження переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад працівників, яким за результатами атестації робочих місць за умовами праці, підтверджено пільгове пенсійне забезпечення згідно Списків № 1, №2» посада підземного фельдшера в переліку атестованих посад відсутні. За таких обставин, комісією прийнято рішення, що для підтвердження періоду роботи з 04.06.1996 по 16.03.1998, для зарахування до пільгового стажу за Списком № 1, немає підстав».
Однак, пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
За період роботи з 04.06.1996 по 16.03.1998 чинним був Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 відповідно до якого: «Розділ I. Гірничі роботи підрозділу 1 Списку №1 визначено професію/посаду працівників, зайнятих на підземних роботах пункту 1010100е е) Всі працівники, зайняті повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних здоровпунктів, працівники підземного телефонного зв`язку тощо)».
Довідкою № 18 від 26.02.2018 підтверджується, що заявник працювала повний робочий день на ш. «Першотравнева», В/О «Кривбасруда`з 04.06.1996 по 16.03.1998підземним фельдшером,з зазначенням розпорядження № 78 від 04.06.1996 (прийняття на роботу) та зазначенням наказу № 92-к від 12.03.1998 (звільнення з роботи).
Тобто, професія, за якою позивач була працевлаштована в період часу з 04.06.1996 по 16.03.1998підземним фельдшером, як працівника, зайнятого повний робочий день під землею обслуговуванням робітників і службовців підприємства відноситься до медперсоналу підземних пунктів охорони здоров`я згідно Постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11 березня 1994 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» Розділ І, пункт «е» позиція «1010100e».
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.
Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 1, відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Отже, оскільки записами трудової книжки НОМЕР_3 та відомостями зазначеними у довідці № 18 від 26.02.2018 року підтверджується, що в період з 04.06.1996 по 16.03.1998 р.р. позивач працювала повний робочий день в підземних умовах в шахті на посаді підземного фельдшера, що передбачено Списком № 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 (Розділ І, пункт 1010100е), зазначений період повинен бути зарахований до пільгового стажу за Списком № 1.
Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження відповідача, як дискреційними, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.
Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту прав позивача є задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.
VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1,2, кожного окремо.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №6 від 10 травня 2018 року про відмову у підтвердженні періоду роботи ОСОБА_1 з 04.06.1996 по 16.03.1998 для зарахування до пільгового сажу за Списком №1.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 30.11.2023 року зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 04.06.1996 по 16.03.1998 р.р.; з 30.11.2023 зарахувати ОСОБА_1 у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.01.2004 по 31.01.2018 р.р. в КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР згідно довідки №17 від 15.02.2018; з 30.11.2023 перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.01.2004 по 31.01.2018 р.р. в КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР та із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 04.06.1996 по 16.03.1998р.р. в шахті «Першотравнева» та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум; з 01.04.2024 року зарахувати у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи ОСОБА_1 з 01.01.2004 по 20.01.2022 в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» згідно довідки № 544 від 07.12.2023 р.р. ; з 01.04.2024 року перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.01.2004 по 20.01.2022 р.р. та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в сумі 605,60 гривень.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в сумі 605,60 гривень.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 05.08.2024 року.

Суддя В.В. Ільков