Справа № 200/3347/24
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2024 року Справа№200/3347/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Загацької Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 01.03.2024 №87 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу наступні періоди: з 23.08.1989 по 31.12.1999; з 01.01.2024 по 31.01.2024;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 23.02.2024 про призначення пенсії за віком з врахуванням включеного страхового стажу з 23.08.1989 по 31.12.1999; з 01.01.2024 по 31.01.2024, з часу звернення за призначенням пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.02.2024 звернувся до органів ПФУ із заявою про призначення йому пенсії за віком. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 01.03.2024 №87 йому відмовлено в призначенні пенсії за віком, посилаючись на відсутність необхідного страхового стажу. При цьому, відповідачем не зараховано до страхового стажу періоди з 23.08.1989 по 31.12.1999 та з 01.01.2024 по 31.01.2024 оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків у цей період. Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Позивач зазначив, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Вказав, що пенсійному органу були надані відповідні довідки, які підтверджують роботу священнослужителем у спірні періоди. Крім того, особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом до страхового стажу особи при призначенні пенсії періоду її роботи, відносно яких відсутні відомості про сплату страхових внесків. Позивач вважає спірне рішення відповідача протиправним та таким, що суперечить вимогам законодавства України.

Ухвалою суду від 03.06.2024 про відкриття провадження в адміністративній справі розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що періоди трудової діяльності до 1 січня 2004 року, які зараховуються до страхового стажу, визначені законодавством, яке діяло до прийняття Закону №1058. А саме ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, визначено періоди трудової діяльності до 01.01.2004, які зараховуються до страхового стажу. Зокрема, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах. До стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи: 23.08.1989 по 31.12.1999, оскільки відсутня сплата страхових внесків до органів Пенсійного фонду; з 01.01.2024 по 31.01.2024, оскільки згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 від 23.02.2024 відсутня інформація про сплату страхових внесків. У зв`язку з наведеним, вважає, що Головним управлінням правомірно винесено спірне рішення про відмову у призначенні пенсії за віком. Просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 30.07.2024 у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в якості співвідповідача у справі відмовлено.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки виданої УПЦ від 23.10.2023 вих.№15, ОСОБА_1 , на підставі указів:

- № 23/409 від 23 серпня 1989 року Ворошиловградсько-Донецької Єпархії та згідно з Наказом № 8 від 23 серпня 1989 року призначений на посаду настоятеля Свято-Всехсвятського храму м. Слов`яногірська Донецької області;

- № 870 від 20 вересня 1991 року Донецько-Луганської Єпархії звільнений з посади настоятеля Свято-Всехсвятського храму м. Слов`яногірська Донецької області та наказом № 93 від 20 вересня 1991 року призначений священником Олександро-Невського храму м.Слов`янська Донецької області;

- № 93 від 30 травня 1992 року ОСОБА_2 звільнений з посади священника Олександро-Невського храму м.Слов`янська Донецької області, та у відповідності до наказу № 31 від 30 травня 1992 року призначений священником Свято-Архангело-Михайлівського храму п.Райгородок Слов`янською району Донецької області;

- № 324 від 05 серпня 1993 року ОСОБА_2 звільнений з посади священника Свято-Архангело-Михайлівського храму п.Райгородок Слов`янського району Донецької області та наказом № 85 від 05 серпня 1993 року призначений священником Олександро-Невського храму м.Слов`янська Донецької області;

- № 76 від 28 жовтня 1997 року ОСОБА_3 звільнений з посади священника Олександро-Невського храму м.Слов`янська Донецької області, та наказом № 48 від 28 жовтня 1997 року призначений настоятелем Свято-Серафимо-Саровського храму с.Коровій Яр Краснолиманського району Донецької області;

- № 150Г від 11 липня 1998 року ОСОБА_3 звільнений з посади настоятеля Свято-Серафимо-Саровського храму с.Коровій Яр Краснолиманського району Донецької області, та наказом № 112 від 11 липня 1998 року призначений на посаду настоятеля Свято-Георгіївського храму п.Ясногірка м.Краматорська Донецької області.

Зазначені укази наявні в матеріалах справи.

23.02.2024 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 01.03.2024 №87, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку з відсутністю у нього необхідного страхового стажу. Вказано, що страховий стаж заявника становить 29 років 11 місяців 8 днів. За доданими до заяви документами до страхового стажу не зараховано періоди:

- 23.08.1989-31.12,1999, оскільки відсутня сплата страхових внесків до органів Пенсiйного фонду;

- 01.01.2024-31.01.2024 згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 від 23.02.2024, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 26 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» від 23.04.1991 №987-ХІІ (далі - Закон №987-XII) передбачено, що на громадян, які працюють у релігійних організаціях та створених ними підприємствах, добродійних закладах на умовах трудового договору, поширюється дія законодавства про працю, загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оподаткування.

Згідно ст. 28 Закону №987-XII громадяни, які працюють у релігійних організаціях, створених ними підприємствах, закладах на умовах трудового договору, а також священнослужителі, церковнослужителі та особи, які працюють у релігійних організаціях на виборних посадах, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на умовах і в порядку, встановлених законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Релігійні організації, їх підприємства та заклади, а у випадках, передбачених законом, також і працівники цих організацій, підприємств, закладів сплачують страхові внески до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду соціального страхування України, а також збір на обов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України в порядку і розмірах, установлених законодавством.

Усім громадянам, які працюють у релігійних організаціях, їх підприємствах і закладах, державна пенсія призначається і виплачується на загальних підставах відповідно до законодавства.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) та Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

Згідно з ч.1 ст.9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком.

Частиною 1 ст. 26 Закону № 1058-IV регламентовано, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років, з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років, з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років, починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. До 01.01.2004 стаж підтверджується документально, в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Згідно ст. 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

В період до 01 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі ст. 56-63 Закону №1788-ХІІ.

Згідно ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (із змінами в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №22-1).

Вказаний порядок прийнято відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 1998 р. № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування» (далі - Постанова № 794) - доручено Пенсійному фонду разом із Міністерством праці та соціальної політики, Міністерством фінансів та Державною податковою адміністрацією забезпечити з 1 жовтня 1998 р. впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Система персоніфікованого обліку була впроваджена з 01 липня 2000 року. Так, відповідно до п. 3 Постанови № 794 установлено, що починаючи з 1 липня 2002 р. обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 р. за даними системи персоніфікованого обліку.

Системний аналіз наведених норм доводить, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, і лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Таким чином, надання уточнюючих довідок повинно здійснюватися лише у випадках неправильного, неповного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року у справі № 234/13910/17 та від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17.

Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача. Водночас, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17 та від 30.07.2019 у справі №373/2265/16-а, від 01.03.2021 у справі №423/757/17.

Як встановлено судом з матеріалів справи та наданих документів, ОСОБА_1 на підставі указів:

- № 23/409 від 23 серпня 1989 року Ворошиловградсько-Донецької Єпархії та згідно з Наказом № 8 від 23 серпня 1989 року призначений на посаду настоятеля Свято-Всехсвятського храму м. Слов`яногірська Донецької області;

- № 870 від 20 вересня 1991 року Донецько-Луганської Єпархії звільнений з посади настоятеля Свято-Всехсвятського храму м. Слов`яногірська Донецької області та наказом № 93 від 20 вересня 1991 року призначений священником Олександро-Невського храму м.Слов`янська Донецької області;

- № 93 від 30 травня 1992 року ОСОБА_2 звільнений з посади священника Олександро-Невського храму м.Слов`янська Донецької області, та у відповідності до наказу № 31 від 30 травня 1992 року призначений священником Свято-Архангело-Михайлівського храму п.Райгородок Слов`янською району Донецької області;

- № 324 від 05 серпня 1993 року ОСОБА_2 звільнений з посади священника Свято-Архангело-Михайлівського храму п.Райгородок Слов`янського району Донецької області та наказом № 85 від 05 серпня 1993 року призначений священником Олександро-Невського храму м.Слов`янська Донецької області;

- № 76 від 28 жовтня 1997 року ОСОБА_3 звільнений з посади священника Олександро-Невського храму м.Слов`янська Донецької області, та наказом № 48 від 28 жовтня 1997 року призначений настоятелем Свято-Серафимо-Саровського храму с.Коровій Яр Краснолиманського району Донецької області;

- № 150Г від 11 липня 1998 року ОСОБА_3 звільнений з посади настоятеля Свято-Серафимо-Саровського храму с.Коровій Яр Краснолиманського району Донецької області, та наказом № 112 від 11 липня 1998 року призначений на посаду настоятеля Свято-Георгіївського храму п.Ясногірка м.Краматорська Донецької області.

Спірне рішення ґрунтується на тому, що за період з 23.08.1989 по 31.12.1999 відсутня сплата страхових внесків до органів Пенсійного фонду та за період з 01.01.2024 по 31.01.2024 згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 від 23.02.2024 відсутня інформація про сплату страхових внесків відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Суд наголошує, що 01.01.2004 набув чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV, яким введене поняття «страховий стаж» (до 01.01.2004 застосовувалось поняття «трудовий стаж»). До страхового стажу зараховуються періоди, за які були сплачені страхові внески.

Одночасно з цим до страхового стажу прирівнюється весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, тобто періоди трудової діяльності до 01.01.2004 згідно з вимогами Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII та законодавства СРСР.

До 01.01.2004 стаж зараховується на підставі записів у трудовій книжці. У разі відсутності трудової книжки, а також якщо в ній немає необхідних записів, записи неправильні або вказані неточні дані про періоди роботи для підтвердження трудового стажу, приймаються інші документи, видані за місцем роботи або архівними установами. Після 01.01.2004 стаж зараховується за даними персоніфікованого обліку, зважаючи на суми сплачених внесків.

Таким чином, стаж роботи (служби) позивача з 23.08.1989 по 31.12.1999 прирівнюється до страхового стажу, відтак цей період слід зарахувати в цілях вирішення питання призначення пенсії. Докази того, що у цей період позивач не отримував оплату праці за службу у відповідних установах, суду не надані і судом не встановлені.

Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, сформовану засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України (форма ОК-5) містять дані про наявність у позивача страхового стажу за період роботи в РЕЛIГIЙНА ОРГАНIЗАЦIЯ "РЕЛІГІЙНА ПРАВОСЛАВНА ГРОМАДА "ВЕЛИКОМУЧЕНИКА ГЕОРГІЯ ПОБІДОНОСЦЯ ПАРАФІЇ ГОРЛІВСЬКОЇ ЄПАРХІЇ УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ МІСТА КРАМАТОРСЬКА ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ" починаючи з 2000 року.

Крім того, суд відхиляє посилання відповідача на відсутність у період з 01.01.2024 по 31.01.2024 згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 від 23.02.2024 відсутня інформація про сплату страхових внесків відомостей про сплату страхових внесків, оскільки відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, сформовану засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України (форма ОК-5) вбачається сплата страхових внесків, зокрема, з січня по березень 2024 року. Отже, зазначене до спростовується матеріалами справи.

З урахуванням обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, не зарахувавши до страхового стажу позивача період його роботи з 23.08.1989 по 31.12.1999, з 01.01.2024 по 31.01.2024, діяло не на підставі, не в межах та не у спосіб, визначені чинним законодавством.

Отже, суд дійшов висновку, що такі періоди роботи підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

Отже, рішення відповідача від 01.03.2024 №87 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

За наведеного, з урахуванням заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для зобов`язання повторно розглянути заяву позивача від 23.02.2024 про призначення пенсії за віком з врахуванням включеного страхового стажу з 23.08.1989 по 31.12.1999; з 01.01.2024 по 31.01.2024, з часу звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачами не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наведеного, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким прийнято спірне рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 01.03.2024 №87 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу наступні періоди: з 23.08.1989 по 31.12.1999; з 01.01.2024 по 31.01.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.02.2024 про призначення пенсії за віком з врахуванням включеного страхового стажу з 23.08.1989 по 31.12.1999; з 01.01.2024 по 31.01.2024, з часу звернення за призначенням пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Повне судове рішення складено 05.08.2024.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Загацька