Справа № 200/4548/24
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року Справа№200/4548/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

05.07.2024 року ОСОБА_1 через свого представника (адвоката) та підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо здійснення розрахунку йому пенсії без урахування ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок його пенсії з урахуванням вимог ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 18.05.2024 року, здійснивши виплату з урахуванням виплачених сум.

Також просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 12 000 грн.

Позов обґрунтовував тим, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.07.2023 року у справі № 200/1977/23, що набрало законної сили 14.08.2023 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянуто його заяву та призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 15.02.2023 року відповідно до положень ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Станом на квітень 2024 року його пільговий страховий стаж становив 25 років 2 місяці 0 днів (роботи підземні, професії за пост. №202(25)), у зв`язку з чим мав право на розрахунок пенсії з урахуванням положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Однак, за результатом розгляду його заяви від 18.05.2024 року, що подана з використанням електронного цифрового підпису через офіційний портал Пенсійного фонду України, щодо розрахунку розміру пенсії з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», відповідач листом від 12.06.2024 року повідомив про те, що положення ст. 8 цього Закону до пенсії позивача не застосовуються, оскільки в рішенні суду відсутні зобов`язання призначити пенсію відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Вважав, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що заява позивача від 15.02.2023 року про призначення пенсії розглядалася відповідно до принципу екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, за результатом чого було прийнято рішення. Це рішення, за наслідками оскарження в судовому порядку, рішенням Донецького оружного адміністративного суду від 14.07.2023 року у справі № 200/1977/23 було скасовано і зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву позивача від 15.02.2023 року про призначення пенсії. Зазначене рішення суду, відповідно, виконувалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, а не відповідачем.

Позивач не має права на перерахунок пенсії відповідно до вимог Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки у зазначеному судовому рішенні відсутні зобов`язання призначити пенсію відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Просив в задоволенні позову відмовити.

Позивач через свого представника (адвоката) подав відповідь на відзив, якою підтримав доводи позовної заяви. Також зазначав, що позиція відповідача є необґрунтованою, оскільки з урахуванням наявного пільгового стажу позивач має право на отримання пенсії з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»,

Розглядаючи позовну заяву у справі № 200/1977/23 Суд не міг вирішувати питання про право позивача на отримання пенсії з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з огляду на інший предмет спору та те, що на той час порушення прав позивача ще не відбулося.

Наведене відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 14.09.2020 року у справі № 560/2120/20.

Отже, відповідачем не приведено будь-яких обґрунтованих заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з посиланням на відповідні докази та норми права; відповідач правомірність своїх дій жодним чином не довів.

Просив задовольнити позов в повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за списком №1), яка йому призначена з 15.02.2023 року.

Призначення пенсії позивачу відбулося на виконання судового рішення іншим органом Пенсійного фонду України.

Так, рішенням Донецького оружного адміністративного суду від 14.07.2023 року у справі № 200/1977/23, яке набрало законної сили 14.08.2023 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 23.02.2023 року № 1 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.02.2023 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду про те, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У вказаній справі позовні вимоги, які заявлені в даній справі, не заявлялися.

Вказаним рішенням встановлено, що до 01.04.2015 року позивач працював за професіями (посадами), які є віднесеними до Списків № 1, що були чинними у відповідні періоди роботи позивача до 01.04.2015 року, та має стаж роботи (більше ніж половину), передбачений п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, яка діяла до 01.04.2015 року), що підтверджується, зокрема розрахунком стажу позивача (форма РС-право), відповідними записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 27.06.1997 року та уточнюючими довідками від 06.10.2022 року № 723, від 16.01.2023 року № 1/11-16/13, від 15.02.2023 року № 01/42.

На виконання вказаного рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянуто заяву позивача від 15.02.2023 року про призначення пенсії і з 15.02.2023 року позивачу призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказані обставини підтверджуються рішенням органу Пенсійного фонду України від 18.09.2023 року № 51, в якому зазначено, що позивач продовжує працювати.

При призначенні пенсії розрахунок розміру пенсії позивача був проведений без застосування положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та, відповідно, аналогічних положень абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, визнаються відповідачем та не є спірними.

18.05.2024 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України подав заяву про перерахунок пенсії (звернення ВЕБ-05001-Ф-С-24-086682), в якій просив переглянути його пенсію з урахуванням положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та, відповідно, аналогічних положень абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Подану заяву за принципом екстериторіальності (відповідно до Порядку, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1) розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

На вказану заяву (що зареєстрована відповідачем 20.05.2024 року за вхідним № 13029/Х-0500-24) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надана відповідь від 12.06.2024 року № 15680-13029/Х-02/8-0500/24, якою повідомлено про те, що зміст мотивувальної й резолютивної частин рішення суду від 14.07.2023 року у справі № 200/1977/23 конкретизує встановлені судом зобов`язання, в межах яких органи Пенсійного фонду України його виконують. Інші зобов`язання, зокрема, щодо зарахування певних періодів до стажу роботи, що дає право на обчислення пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, як визначено абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», чи зобов`язання обчислити пенсію з урахуванням цих положень в рішенні відсутні. Тому при розрахунку розміру його пенсії положення ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не враховуються.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 вказаного Закону працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином необхідними умовами для призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку є зайнятість особи повний робочий день, така зайнятість на підземних і відкритих гірничих роботах, що передбачені відповідним списком, що затверджений Кабінетом Міністрів України, наявність відповідного стажу роботи на цих роботах (пільгового, страхового).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Щодо застосування положень абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Аналогічні положення в аналогічних редакціях містяться в ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Так, ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Статтею 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Отже, умовою для застосування наведених положень Законів для чоловіків є відпрацювання ними саме на підземних роботах за списком № 1 не менш як 15 років.

З матеріалів справи (в тому числі з трудової книжки позивача, відповідних довідок, матеріалів пенсійної справи, рішення про призначення пенсії) вбачається, що позивач належав до працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі); також належав до працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості.

При цьому позивач пропрацював на таких підземних роботах з повним робочим днем (про скорочений час роботи в жодному документі не зазначено) понад 15 років, що підтверджується трудовою книжкою позивача, довідками про пільговий характер роботи, розрахунком стажу позивача (розвернутий розрахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому в графі «Трудова діяльність» відображено: «Ст.14, пост.202, підземні, сп.1…»). І такі обставини відповідачем не заперечуються.

Позивач також звернув увагу в позові на те, що станом на квітень 2024 року та на час звернення до відповідача його пільговий стаж за провідними підземними професіями становив 25 років 2 місяці 0 днів, тобто більше 15 років, при цьому записи трудової книжки та надані докази містять інформацію про роботу на підземних роботах за списком № 1 не менш як 15 років.

Відповідач жодним чином не спростував такі посилання, чим, фактично, визнав зазначені обставини.

Отже, на позивача поширювалися положення Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з огляду на що орган Пенсійного фонду України зобов`язаний був при розрахунку пенсії позивача застосувати положення абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Незастосування таких положень призвело до заниження розміру пенсії позивача, що порушило його пенсійні права.

Такі положення законів не були застосовані і відповідачем за заявою позивача від 18.05.2024 року, чим допущено протиправну бездіяльність.

При цьому посилання відповідача на рішенням Донецького оружного адміністративного суду від 14.07.2023 року у справі № 200/1977/23 як на підставу своєї бездіяльності є неприйнятними, оскільки це рішення стосується іншого органу Пенсійного фонду України та обставин, які виникли до правовідносин, що є предметом спору в даній адміністративній справі.

З огляду на наведене в межах спірних правовідносин, що виникли між сторонами (які пов`язані із зверненням позивача до відповідача із заявою від 18.05.2024 року) порушені права позивача підлягають захисту та відновленню іншим шляхом шляхом визнання протиправною бездіяльності органу Пенсійного фонду України щодо незастосування до пенсії позивача положень абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та зобов`язання відповідача провести перерахунок його пенсії із застосуванням наведених положень Законів, та виплатити йому у зв`язку з цим її недоотриману частину (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Щодо дати, з якої позивачу слід перерахувати пенсію

Позивач просив зобов`язати відповідача провести перерахунок його пенсії з 18.05.2024 року, тобто з дати подання відповідної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначає строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії, перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 вказаного Закону документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Аналогічні положення містяться в Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1.

За перерахунком пенсії позивач звернувся до відповідача із заявою від 18.05.2024 року, яка зареєстрована відповідачем 20.05.2024 року за вхідним № 13029/Х-0500-24, і саме з цією заявою він пов`язував свої позовні вимоги. Отже, його пенсія підлягала перерахунку з 01.06.2024 року (тобто, з першого числа наступного місяця (ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»)).

Отже, позов підлягає задоволенню частково.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 132 цього Кодексу визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 вказаного Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивач подав заяву, в якій просив стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 1211,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 12 000 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 134 вказаного Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що Кодекс адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15.12.2017 року, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

При цьому відповідно до ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.ч. 6 та 7 ст. 134 Кодексу у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Європейський суд з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У п. 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. зазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Верховний Суд в постановах від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20, 21.01.2021 року в справі № 120/3929/19-а звернув увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний правовий висновок викладений також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Згідно з правилами оцінки доказів, що встановлені ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем до суду подані: договір від 03.07.2024 року про надання правничої допомоги та додаток № 1 від 03.07.2024 року до вказаного договору, в яких гонорар адвоката визначений у вигляді фіксованої суми 12 000 грн.; додаток № 2 від 03.07.2024 року до вказаного договору (в якому визначено обсяг послуг, які адвокат зобов`язався надати у зв`язку з підготовкою позовної заяви та розглядом справи у суді); ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Витрати за надану професійну правничу допомогу в сумі 12 000 грн. позивачем оплачені, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 03.07.2024 року без номера та актом про оплату послуг від 04.07.2024 року.

Суд не вправі надавати оцінку умовам договору (зокрема вартості наданих адвокатом послуг), що погоджені сторонами договору в підписаних на виконання договору документах.

Разом з тим, враховуючи положення Кодексу адміністративного судочинства України, в тому числі процесуальні правила оцінки доказів, правову позицію Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, а також принцип співмірності, критерій розумності заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу і фінансовий стан обох сторін, один з яких є суб`єктом владних повноважень, який фінансується з Державного бюджету України, суд вважає за необхідне зменшити вартість витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, предмет спору у цій справі не є складним (справа віднесена до справ незначної складності (ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України)), не містить багато спірних правовідносин, не потребує складних правових досліджень, вивчення великого обсягу фактичних даних та аналізу великої кількості первинних документів, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Враховуючи зазначене, правило щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу поширюється на суму таких витрат, яка з урахуванням наведеної позиції суду становить 2000 грн.

Оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення основних позовних вимог, тому судові витрати позивача в загальній сумі 2968,96 грн. (оплачений позивачем судовий збір в розмірі 968,96 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.), підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Решта судового збору в сумі 242,24 грн. такому стягненню не підлягає, оскільки вона зайве сплачена за подання даного позову в електронній формі. Разом з тим такий судовий збір може бути повернутий позивачу з бюджету за його заявою (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

При обчисленні розміру судового збору судом враховані положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», згідно з якими при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3; ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незастосування до пенсії ОСОБА_1 положень абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» за його заявою від 18.05.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням положень абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 01.06.2024 року, та виплатити йому у зв`язку з цим її недоотриману частину.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3; ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 2968,96 грн.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 06 серпня 2024 року.

Суддя Т.В. Логойда