Справа № 473/4297/24
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/4297/24
РІШЕННЯ

іменем України

"06" серпня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Москаленко С.Л., представниці позивача Гінкул А.В., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську адміністративну справу за позовом Вознесенського відділу Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародного договору про реадмісію,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року Вознесенський відділ УДМС України в Миколаївській області звернувся до суду з позовом ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Свої вимоги мотивував тим, що 02 серпня 2024 року співробітники Вознесенського РУП ГУНП виявили громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , який порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме перебував на території України без документів, які посвідчують його особу та надають йому право законного перебування на території України.

У цей же день працівники Вознесенського відділу УДМС України в Миколаївській області затримали відповідача для з`ясування причин та обставин правопорушення і умов, що йому сприяли, у порядку ч. 2 ст. 263 КУпАП, строком на 72 години.

Під час з`ясування обставин порушення Вознесенський відділ УДМС України в Миколаївській області зі слів відповідача встановив, що останній прибув на територію України у вересні 2016 року через КПП «Маяки-Паланка» за закордонним паспортом громадянина Республіки Молдова (який в подальшому втратив) з приватною метою.

Проте в інтегрованій міжвідомчій автоматизованій системі обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» відсутня жодна інформація щодо перетину відповідачем державного кордону.

Також було встановлено, що згідно вироку Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2021 року ОСОБА_1 був засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до 3 років позбавлення волі. Відбував покарання в ДУ «Вознесенська виправна колонія №72». 02 серпня 2024 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання.

Відповідач за обліками територіальних органів ДМС України не значиться, не звертався до компетентних органів з метою набуття громадянства України та отримання паспорту громадянина України, дозволу на імміграцію, посвідки на постійне або тимчасове проживання на території України, а також продовження строку перебування в Україні, не звертався з метою отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні. Будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України не вживав, ухилившись від виїзду за межі України.

За порушення правил перебування відповідача на території України 02 серпня 2024 року працівники Вознесенського відділу УДМС України в Миколаївській області склали стосовно відповідача протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 203 КУпАП та винесли постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн.

Враховуючи вказані обставини, а також те, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 буде перешкоджати проведенню процедури реадмісії та виїзду за межі України, а тому позивач просив затримати відповідача строком на шість місяців з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

В судовому засіданні представниця позивача Гінкул А.В. позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, однак вважав надмірним строк його затримання у шість місяців, вказуючи на можливість проведення процедури реадмісії у більш короткий строк.

Заслухавши пояснення представниці позивача Гінкул А.В. , відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 02 серпня 2024 року співробітники Вознесенського РУП ГУНП виявили громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , який порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме перебував на території України без документів, які посвідчують його особу та надають йому право законного перебування на території України.

У цей же день працівники Вознесенського відділу УДМС України в Миколаївській області затримали відповідача для з`ясування причин та обставин правопорушення і умов, що йому сприяли, у порядку ч. 2 ст. 263 КУпАП, строком на 72 години.

Під час з`ясування обставин порушення Вознесенський відділ УДМС України в Миколаївській області зі слів відповідача встановив, що останній прибув на територію України у вересні 2016 року через КПП «Маяки-Паланка» за закордонним паспортом громадянина Республіки Молдова (який в подальшому втратив) з приватною метою.

Проте в інтегрованій міжвідомчій автоматизованій системі обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» відсутня жодна інформація щодо перетину відповідачем державного кордону.

Також було встановлено, що згідно вироку Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2021 року ОСОБА_1 був засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до 3 років позбавлення волі. Відбував покарання в ДУ «Вознесенська виправна колонія №72». 02 серпня 2024 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання.

Відповідач за обліками територіальних органів ДМС України не значиться, не звертався до компетентних органів з метою набуття громадянства України та отримання паспорту громадянина України, дозволу на імміграцію, посвідки на постійне або тимчасове проживання на території України, а також продовження строку перебування в Україні, не звертався з метою отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні. Будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України не вживав, ухилившись від виїзду за межі України.

За порушення правил перебування відповідача на території України 02 серпня 2024 року працівники Вознесенського відділу УДМС України в Миколаївській області склали стосовно відповідача протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 203 КУпАП та винесли постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн.

На час розгляду справи ОСОБА_1 утримується в ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають в Україні, ДМС України».

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим доти, доки триває процедура депортації. Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим.

Європейський Суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» та у справі «Дугуз проти Греції» вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в Законі.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили кримінальні, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону (ч. 1 ст. 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Нелегальні мігранти не мають законних підстав для перебування на території України та підлягають передачі до країни походження або третьої країни у спосіб, передбачений законом, в тому числі шляхом застосування процедури реадмісії - передачі з території України або приймання на територію України іноземців та осіб без громадянства на підставах та в порядку, встановлених міжнародними договорами України (п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Зокрема, для України та Молдови діє двостороння Угода між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Молдова про реадмісію осіб від 06 жовтня 2017 року, ратифікована Законом України від 06 вересня 2018 року №2534-VIII (дата набрання чинності для України 01 лютого 2019 року)

Згідно п.п. 1, 2 ст. 2 вказаної Угоди компетентні органи держави запитуваної Сторони на запит компетентних органів держави запитуючої Сторони приймають назад осіб, які в`їхали на територію держави запитуючої Сторони або перебувають там з порушенням законодавства цієї держави щодо перетину державного кордону і перебування іноземців та осіб без громадянства, якщо встановлено, що ці особи є громадянами держави запитуваної Сторони або втратили її громадянство після в`їзду на територію держави запитуючої Сторони і не набули громадянства іншої держави, або якщо по відношенню до цих осіб прийнято рішення про відмову в наданні громадянства держави запитуючої Сторони.

У разі потреби компетентні органи держави запитуваної Сторони видають особам, які підлягають реадмісії, документи, необхідні для їхнього в`їзду на територію своєї держави.

Процедура реадмісії здійснюється в спрощеному порядку відповідно до положень «Інструкції про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб», затвердженої наказом МВС України від 16 лютого 2015 року №158, та передбачає, зокрема, отримання запитуючою Стороною інформації від запитуваної Сторони про особу, яка підлягає передачі, та підтвердження її громадянства, отримання необхідних документів для передачі, а також процедуру передачі.

Згідно ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; зобов`язання внести заставу.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців (ч. 11 ст. 289 КАС України).

Враховуючи обставини справи, зокрема нелегальне перебування ОСОБА_1 на території України, відсутність у нього на території України постійного місця проживання, сталих сімейних зв`язків, родичів, джерела прибутку, а тому існує висока вірогідність, що останній ухилятиметься від виконання процедури реадмісії, перешкоджатиме проведенню цієї процедури, а тому суд вбачає підстави для затримання відповідача на строк, необхідний для проведення процедури реадмісії, але не більше ніж на три місяці, що є достатнім строком для передачі відповідача до країни його громадянської належності.

Рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 371 КАС України підлягає негайному виконанню.

Тому, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 8-10, 77, 241-246, 271, 289, 371 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов Вознесенського відділу Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародного договору про реадмісію - задовольнити частково.

Затримати громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародного договору України про реадмісію, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, на строк, необхідний для проведення процедури реадмісії, однак не більше ніж на три місяці, починаючи відрахування вказаного строку з дати фактичного затримання, тобто з 02 серпня 2024 року.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О В. Вуїв