Справа № 200/2526/24
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 року Справа№200/2526/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 19 від 19.04.2024 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 »;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати періоди роботи в органах податкової служби до стажу державної служби;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити нарахування (перерахунок) та виплату пенсії по Закону України «Про державну службу» починаючи з 12.04.2024 у розмірі 60 % від усіх сум складових заробітної плати, з урахуванням довідки № 58/05-99-10-02 від 11.04.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, видану Головним управлінням ДПС у Донецькій області, Довідки № 57/05-99-10-02 від 11.04.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), видану Головним управлінням ДПС у Донецькій області та Довідки Головного управління ДПС у Донецькій області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 56/05-99-10-02 від 11.04.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що отримала відмову при зверненні із заявою про перехід на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу». Позивач наполягає, що має право на зарахування до стажу державної служби роботу в органах державної податкової служби та відповідно призначення та виплату пенсії за Законом України «Про державну службу».

Ухвалою від 06 травня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві у відзиві на позовну заяву просило відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на його необґрунтованість. Відповідач зазначив, що періоди роботи працівників/службових осіб державних податкових адміністрацій (інспекцій), посадових осіб державної податкової служби/органів доходів і зборів на посадах, у період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Також відповідачем не оцінювались відомості наведені у наданих позивачем довідках, отже вимоги в цій частині є передчасними.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у відзиві на позовну заяву зауважило про те, що заяву позивача про перерахунок пенсії розглядалась за правилами екстериторіальності. Отже відсутні підстави для звернення з позовом саме до Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Представник позивача надав відповідь на відзив, де підтримав доводи позовної заяви щодо позовних вимог саме до зазначених відповідачів та ефективного способу захисту позовних вимог в частині зобов`язання нарахувати і виплачувати пенсію.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, в тому числі, розумні строки розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За визначенням пункту 11 частини першої статті 4 КАС України розумний строк - найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Тому, відповідно до наведених норм, справа розглянута впродовж розумного строку, необхідного для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, враховуючи обставини здійснення судочинства в умовах збройної агресії проти України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

19.04.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 № 1858 від 12.04.2024 прийнято рішення № 19, яким відмовлено у переводі з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ в зв`язку з відсутністю необхідного стажу державного службовця станом на 01.05.2016.

Відповідачем -1 встановлено, що згідно із записами трудової книжки період роботи з 01.03.1994 по 01.05.2016 неможливо зарахувати до стажу державної служби, так як заявниця працювала в Державній податковій інспекції. Вищезазначений період роботи на посадах, за якими присвоєно спеціальні звання, не зараховується до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу». В результаті перерахунку стаж на держслужбі на 01.05.2016 складає 3 роки 7 місяців 27 днів.

Так, відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 та довідки Головного управління ДПС у Донецькій області про стаж № 5/05-99-11-02 від 01.04.2024 ОСОБА_1 працювала:

з 05.10.1981 по 12.12.1987 економістом Добропільського відділення Будбанку СРСР;

з 01.01.1988 по 04.06.1990 старшим економістом Промбудбанка СРСР;

з 05.06.1990 по 29.06.1990 на посаді податкового ревізор-інспектора ІІ категорії Добропільського районного фінансового відділу Донецької області;

з 02.07.1990 по 04.03.1991 на посаді головного бухгалтера Державної податкової інспекції по Добропільському району Донецької області;

з 05.03.1991 по 20.07.1992 на посаді начальника відділу обліку та звітності головним бухгалтером Державної податкової інспекції по Добропільському району Донецької області;

з 21.07.1992 по 24.11.1996 на посаді начальника Державної податкової інспекції по Добропільському району Донецької області;

з 25.11.1996 по 02.01.1997 виконувала обов`язки голови Державної податкової адміністрації у Добропільському районі Донецької області;

з 03.01.1997 по 13.04.1997 виконувала обов`язки заступника голови Добропільської державної податкової адміністрації Донецької області;

з 14.04.1997 по 05.08.1997 на посаді першого заступника голови Добропільської державної податкової адміністрації Донецької області;

з 28.04.2000 по 13.10.2000 на посаді першого заступника начальника Державної податкової інспекції у м. Димитрові Донецької області;

з 16.10.2000 по 31.01.2001 на посаді заступника начальника відділення податкової інспекції у м. Димитрові Красноармійської об`єднаної державної податкової інспекції Донецької області;

з 01.02.2001 по 19.02.2001 на посаді начальника управління економіки Добропільської районної державної адміністрації Донецької області;

з 20.02.2001 по 30.05.2005 на посаді заступника начальника відділення податкової інспекції у м. Димитрові Красноармійської об`єднаної державної податкової інспекції Донецької області;

з 31.05.2005 по 11.10.2006 на посаді начальника Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції Донецької області;

з 12.10.2006 по 19.03.2012 на посаді першого заступника начальника Державної податкової інспекції у м. Димитрові Донецької області;

з 20.03.2012 по 04.07.2013 на посаді першого заступника начальника Державної податкової інспекції у м. Дружківці Донецької області Державної податкової служби;

з 05.07.2013 по 15.07.2015 на посаді першого заступника начальника Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління Міндоходів у Донецькій області;

з 16.07.2015 по 24.10.2018 на посаді першого заступника начальника Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області;

з 25.10.2018 по 01.10.2019 на посаді начальника Дружківської державної податкової інспекції Костянтинівсько-Дружківського управління Головного управління ДФС у Донецькій області;

з 02.10.2019 по 19.12.2019 на посаді начальника Костянтинівської державної податкової інспекції Костянтинівсько-Дружківського управління Головного управління ДПС у Донецькій області;

з 20.12.2019 по 07.09.2020 на посаді начальника Дружківської державної податкової інспекції Костянтинівсько-Дружківського управління Головного управління ДПС у Донецькій області;

з 05.01.2021 по 14.11.2022 на посаді начальника Дружківської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Донецькій області;

з 15.11.2022 по 21.06.2023 на посаді начальника Дружківської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Донецькій області;

з 22.06.2023 по 08.04.2024 на посаді начальника Добропільської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Донецькій області.

В довідці зазначено, що всього стаж державної служби на 08.04.2024 складає 39 років 08 місяців 20 днів. Стаж державної служби відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 складає 31 рік 09 місяців 12 днів.

Присягу державного службовця прийняла 01.03.1994. 03.10.2022 присвоєно 3 ранг державного службовця.

Головним управлінням ДПС у Донецькій області видані довідки про заробітну плату ОСОБА_1 , а саме:

про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 58/05-99-10-02 від 11.04.2024;

про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) № 57/05-99-10-02 від 11.04.2024;

про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 56/05-99-10-02 від 11.04.2024.

Як слідує з матеріалів справи, спірним питанням є не зарахування відповідачем до стажу державної служби позивача періоду роботи на різних посадах у державній податковій (фіскальній) службі.

Вирішуючи справу, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ) (Закон втратив чинність на підставі Закону N 889-VIII ( 889-19 ) від 10.12.2015, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII) було встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Станом на час розгляду справи спірні відносини врегульовані Законом України «Про державну службу» № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII) від 10.12.2015, який набув чинності з 01.05.2016.

Після набрання чинності Законом № 889-VIII зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, право на пенсію одержують особи, зазначені в пунктах 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII, які мають необхідний стаж державної служби, страховий стаж та відповідний вік.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший.

Перерахунок пенсії, за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії, у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством.

Спірні правовідносини в цій справі стосуються переведення позивача з одного виду пенсії - за віком відповідно до Закону № 1058-IV на інший вид - пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-XII.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби (частина 2 Закону України № 889-VIII).

Статтею 46 Закону № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-XII), а в подальшому Податковий кодекс (далі ПК) України.

Статті 1, 6 Закону № 509-XII на момент прийняття позивача до органів державної податкової служби передбачали, що до системи органів державної податкової служби належать: Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах (далі - органи державної податкової служби). Видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Посадовою особою органу державної податкової служби, за правилами частини першої статті 15 Закону № 509-XII, може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини п`ята та шоста статті 15 цього Закону).

Цією ж нормою установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондують вимогам статей 5, 12 Закону № 3723-ХІІ щодо обмежень пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Відповідно до пункту 342.1 статті 342 ПК України, посадовою особою контролюючого органу може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено законом, та на яку покладено виконання завдань, зазначених у цьому Кодексі та Митному кодексі України.

Пунктом 342.4 статті 342 ПК України визначено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями. Згідно п. 342.5 ст. 342 ПК України, посадові особи, які вперше зараховуються на службу до контролюючих органів і раніше не перебували на державній службі, складають присягу державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання і які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Стаття 1 Закону № 3723-XII визначала, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій (частина друга статті 2 Закону № 3723-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 було затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, який діяв до набрання чинності Законом № 889-VІІ. Абзацами першим-третім пункту 2 цього Порядку передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Таким чином, наведені положення законодавства передбачали зарахування періодів роботи в органах державної податкової служби до стажу державного службовця.

З виданої довідки Головного управління ДПС у Донецькій області № 5/05-99-11-02 від 01.04.2024 слідує, що всього стаж державної служби ОСОБА_1 на 08.04.2024 складає 39 років 08 місяців 20 днів. Стаж державної служби відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 складає 31 рік 09 місяців 12 днів.

ОСОБА_1 з 05.06.1990 по 08.04.2024 безперервно працювала в органах державної податкової служби, обіймала відповідні посади для виконання завдань і функцій держави у сфері податкової політики.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що усі періоди роботи 01.03.1994 по 08.04.2024 на посадах в органах державної податкової служби підлягають зарахуванню до стажу роботи державної служби.

Відповідно до спірного рішення № 19 від 19.04.2024 позивачу зарахований стаж роботи на державній службі лише до 01.03.1994. За висновком відповідача такий стаж станом на 01.05.2016 складає 3 роки 7 місяців 27 дні. З урахуванням цього Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві необґрунтовано відмовило позивачеві у зарахуванні спірного періоду її роботи в органах державної податкової служби до стажу державної служби.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 19 від 19.04.2024 щодо відмови у переводі з пенсії за віком на пенсію державного службовця ОСОБА_1 є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього суб`єкта владних повноважень.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення та розрахунку пенсії.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи, що відповідачем безпідставно встановлена відсутність у позивача стажу державної служби, у зв`язку з чим зроблено помилковий висновок щодо відсутності у неї права на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву позивача від 12.04.2024 про переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723- XII з урахуванням викладених в судовому рішенні висновків щодо зарахування періодів роботи в органах державної податкової служби до стажу державної служби.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання здійснити нарахування (перерахунок) та виплату пенсії суд зазначає, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому. Позивач просить зобов`язати відповідача здійснити переведення та виплату пенсії відповідно до Закону № 889-VIII, що передбачає відповідний перерахунок суми пенсії.

При цьому, станом на час розгляду справи переведення на пенсію відповідно до Закону № 889-VIII відповідачем не здійснено, тому вимоги щодо перерахунку розміру пенсії є передчасними та задоволенню не підлягають.

В частині позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області суд також вказує, що заява позивача про призначення пенсії розглянута за правилами екстериторіальності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (зі змінами внесеними Постановою Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України») (далі - Порядок №22-1).

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Враховуючи вказані вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

За вказаних обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 132 КАС України, яка передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані копії договору № 1 від 23.04.2024 про надання правової допомоги, додатку до договору від 24.04.2024 та акту приймання-передачі наданих послуг від 07.06.2024 на суму 5000,00 грн за надання правничої допомоги щодо захисту інтересів Клієнта при судовому оскарженні у суді першої інстанції рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві № 19 від 19.04.2024 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » в частині переходу на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області вчинити певні дії.

За приписами статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представником позивача надані докази, що послуги адвоката пов`язані з розглядом цієї справи щодо захисту інтересів ОСОБА_1 при судовому оскарженні у суді першої інстанції рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві № 19 від 19.04.2024, а саме додаток до договору від 24.04.2024 та акт від 07.06.2024. Сторони договору визначили фіксований розмір оплати гонорару в сумі 5000 грн.

За таких обставин до судових витрат у справі включається сума сплаченого позивачем судового збору та сума витрат на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на часткове задоволення позову та відмову у задоволенні двох заявлених вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, судові витрати підлягають відшкодуванню в розмірі 1/3 від сплачених сум.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 1938 грн та понесено витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5000 грн. Відповідно, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підлягає стягненню сума судового збору 646 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 1666,67 грн.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Більварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 19 від 19.04.2024 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 12.04.2024 про переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця, відповідно статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723- XII з урахуванням викладених в судовому рішенні висновків про зарахування періодів роботи в органах податкової служби до стажу державної служби з 01.03.1994 по 08.04.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Більварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 646 (шістсот сорок шість) грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 1666 (одна тисяча шістсот шістдесят шість) грн. 67 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/) відповідно до наявних умов електропостачання та функціонування програмного забезпечення через обставини збройної агресії проти України.

Суддя Г.А. Чекменьов