Справа № 182/1615/24
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 серпня 2024 року

м. Київ

справа №182/1615/24

адміністративне провадження № К/990/23736/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів Білак М.В., Кашпур О.В.,

перевіривши касаційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Голубенка Романа Сергійовича на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 06.06.2024

у справі № 182/1615/24 за позовом Відділу № 16 у м. Нікополі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,

УСТАНОВИВ:

20.06.2024 через підсистему «Електронний суд» представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Голубенком Романом Сергійовичем подано до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 06.06.2024 у справі № 182/1615/24.

Ухвалою Верховного Суду від 10.07.2024 вказану касаційну скаргу залишено без руху, надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом подання до касаційного суду документа про сплату судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп або доказів наявності підстав для звільнення від сплати судового збору.

Так, в ухвалі Верховного Суду від 10.07.2024 заявнику вказувалося на те, що в порушення вимог частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України скаржником до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору. Крім того, у вказаній ухвалі судом розглядалось клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору на підставі статті 8 Закону України «Про судовий збір», за результатами розгляду якого встановлено, що скаржником не надано до суду доказів на підтвердження обставин того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за подану ним касаційну скаргу у встановленому законом порядку. В цій же ухвалі суд вказав, що не вбачає правових підстав для звільнення скаржника від сплати судового збору на підставі статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з довідкою про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді (ухвала про залишення касаційної скарги без руху від 10.07.2024) доставлена в Електронний кабінет скаржника 11.07.2024 о 14 год 00 хв.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху скаржник 18.07.2024 подав заяву про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги, яка обґрунтована тим, що позивач перебуває у місцях несвободи, а саме: у пункті тимчасового тримання іноземців, що на думку заявника є підставою для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 17 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Вирішуючи клопотання скаржника суд виходить з наступного.

За приписами частини другої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 17 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

Аналіз наведеної норми свідчить, що вказана у законі підстава для звільнення стосується саме осіб, які є стороною кримінального провадження.

У цій справі позивач перебуває у пункті тимчасового тримання іноземців.

За визначенням, що міститься у статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні - це державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства (пункту 27).

Отже, перебування позивача у пункті тимчасового перебування іноземців не є тотожним позбавленню волі, взяття під варту, про які йдеться у пункті 17 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», і з якою закон пов`язує питання щодо звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач не є особою, що підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі пункті 17 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на наведене, відсутні підстави для задоволення заяви про звільнення від сплати судового збору.

Отже, станом на дату постановлення цієї ухвали недоліки касаційної скарги не усунуто.

За правилами частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з пунктом першим частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до частини сьомої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Суд роз`яснює скаржнику, що відповідно до положень частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Голубенка Романа Сергійовича про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 06.06.2024 у справі № 182/1615/24.

Касаційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Голубенка Романа Сергійовича на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 06.06.2024 у справі № 182/1615/24 - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами у спосіб її надсилання до суду.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Ж.М. Мельник-Томенко
М.В. Білак О.В. Кашпур