Справа № 336/11319/23
Суддя: Щаслива О. В.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Пр. № 2-а/336/11/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання противоправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2023 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, яку винесено 20 жовтня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за ознаками правопорушення, що передбачене ст. 210 ч. 2 КупАП.

В обґрунтування вимог в заяві зазначив, що оскаржувана постанова містить висновки про те, що він, будучи військовозобов`язаним і отримавши особисто під час дії в Україні особливого періоду повістку про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 09-00 годину 23 вересня 2023 року, не з`явився у відсутність поважних причин, порушивши вимоги частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Такі його дії, на думку автора протоколу, утворюють диспозицію частини 2 ст. 210 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене під час особливого періоду. Вважає, що висновок посадової особи відповідача не ґрунтується на фактичному вчиненні ним правопорушення, оскільки для настання відповідальності за вказаною нормою законодавства про адміністративні правопорушення необхідно констатувати відсутність поважних причин для неявки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оскільки суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом. Між тим він, проживаючи в селі Новоданилівці Пологівського району, що розташоване на лінії фронту і перебуває під постійними обстрілами, з об`єктивних причин не зміг вчасно з`явитися на виклик за повісткою, а за першої нагоди, яка сталася 2 жовтня 2023 року, прибув до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. За вказаних обставин його дії не утворюють складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого винесено постанову.

У зв`язку з викладеним накладення на нього стягнення є незаконним, наслідком чого має стати скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ознаками ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Позивач до суду не з`явився, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у його відсутність, а також прохання про задоволення позову.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився, надавши письмовий відзив на позов та заяву про вирішення справи у його відсутність.

Вказані обставини у відповідності до ч. 3 ст. 194 КАС України зумовили розгляд справи у письмовому провадженні.

З відзиву відповідача випливає, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності ним було дотримано порядок накладення адміністративних стягнень у зв`язку із вчиненням позивачем адміністративного правопорушення проти встановленого порядку управління. Постанова винесена у зв`язку з фактично вчиненим позивачем порушенням правил військового обліку, яке полягає у неявці без поважних причин за повісткою, отриманою особисто, до територіального центру комплектування, а поведінка позивача охоплюється диспозицією частини другої статті 210 КУпАП, яка містить таку карану бездіяльність, як ненадання особою, яка передбачає відповідальність за порушення правил військового обліку в особливий період; застосована санкція відповідає встановленому законодавством виду та розміру покарання.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відносно позивача винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, що передбачене ст. 210 ч. 2 КупАП за ознаками військовозобов`язаними правил військового обліку.

Відповідно до ст. 9 КупАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною другою статті 210 КУпАП, за ознаками якої складений протокол, передбачений, зокрема, такий склад адміністративного правопорушення, як порушення військовозобовьязаними правил військового обліку, вчинене в особливий період.

В силу ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а за змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясовувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно із частиною 10 статі 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

З наведених положень законодавства про військовий обов`язок і військову службу витікає, що обов`язок громадян, які перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів є безумовним.

Разом з тим судом встановлено, що позивач знехтував обов`язком з`явитися за викликом по повістці в районний центр територіальний центр комплектування, доказів об`єктивної неможливості виконати цей обов`язок суду не надав, а такі дії утворюють диспозицію частини статті законодавства України про адміністративні правопорушення, за ознаками якої винесено оскаржувану постанову.

На наведений висновок суду не впливають твердження позивача про те, що він мав поважні причини для нез`явлення до ТЦК, оскільки, як вже зазначено, жодних фактичних даних на користь його звільнення від відповідальності за обставин, що виключають таку відповідальність, суду не надав.

Отже, позивачем не виконано наведені вимоги законодавства, що свідчить про наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вирішуючи позов, суд вважає, що позивач не довів ґрунтовність своїх тверджень, тоді як автор постанови діяв у відповідності до вимог закону та свого службового обов`язку при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а заява про те, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність свого рішення не позбавляє інших учасників правовідносин доводити ґрунтовність своїх вимог.

У зв`язку з викладеним суд знаходить цілком правомірними дії начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в цій частині.

У відповідності до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При розв`язанні позовних вимог, суд у відповідності до наведеної статті вважає за можливе врахувати, що порушення правил військового обліку, яке не є тяжким, позивач припустився вперше, в подальшому вчинив дії з виконання свого обов`язку як військовозобов`язаного, добровільно з`явившись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки в цій частині, суспільно небезпечних наслідків від цього не настало.

У зв`язку з викладеним суд доходить висновку, що порушення, хоча формально і містить ознаки складу правопорушення, проте є малозначним, так як не посягає ні на чиї охоронювані законом права та інтереси.

Бере до уваги суд і відсутність фактів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в минулому, а також враховує проживання правопорушника в прифронтовому районі, що об`єктивно перешкоджає вільному пересуванню осіб між населеними пунктами.

Враховуючи, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є не покарання, а запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі законності та поваги до суспільних цінностей, суддя знаходить за можливе звільнити особу від накладеного на неї стягнення.

За змістом ст. 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладені обставини, задовольняючи позов частково, суд знаходить всі підстави для зміни постанови в частині покладення на позивача відповідальності у вигляді штрафу, вважаючи за доцільне обмежитися усним зауваженням у зв`язку із малозначністю вчиненого.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 194, 242-246, 293, 295 КАС України, ст. ст. 1, 7, 9, 251, 280, 121 ч. 6, 22, 258, 288 КУпАП, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання противоправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Змінити постанову від 20.10.2023 року, яку винесено начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за ознаками правопорушення, що передбачене ст. 210 ч. 2 КупАП, відносно ОСОБА_1 .

Викласти постанову в частині накладення стягнення у такій редакції:

«Звільнити ОСОБА_1 від відповідальності за ст. 210 ч. 2 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Щаслива