Справа № 460/730/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/730/24 пров. № А/857/8303/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З. М.,

суддів: Гінди О. М., Ніколіна В. В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі № 460/730/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дії та бездіяльності протиправними (головуючий суддя першої інстанції Борискін С.А., місце ухвалення м. Рівне, дата складання повного тексту 26.02.2024),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме: додаткової грошової винагороди, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за весь час затримки за період за період з 23.03.2023 по 28.10.2023 за весь час затримки виплати грошового забезпечення.

На обґрунтування вимог позову зазначав, що 28.10.2023 на виконання вимог постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", ОСОБА_1 виплачено додаткову грошову винагороду. На думку представника позивача в зв`язку з порушенням строків виплати такої грошової винагороди ОСОБА_1 , останній має право на отримання компенсації втрати частини доходів.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема, скаржник вказує на те, що право на отримання додаткової винагороди, відповідно до постанови №168 у нього виникло 23.03.2023, коли отримав поранення під час захисту Батьківщини, що підтверджено довідкою про обставини травми №876, а грошове забезпечення було нараховано 27.10.2023. Тобто, в зв`язку з порушенням строків виплати такої грошової винагороди, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів, за весь час затримки виплати такого грошового забезпечення. Цю обставину не враховано судом першої інстанції, з урахуванням наведеного, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Військової частини НОМЕР_1 , наводячи аргументи щодо законності судового рішення першої інстанції, просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року, залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як установлено судом першої інстанції ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) є учасником бойових дій, у період з 23.03.2023 по 28.10.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , в якій отримував грошове забезпечення, що ніким не оспорюється.

Також не оспорюється та обставина, що 23.03.2023 позивач отримав поранення, безпосередньо пов`язане з захистом Батьківщини, що підтверджено довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 24.04.2023 №876.

Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого №5386 від 25.03.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 23.03.2023 по 25.03.2023.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №637 від 14.04.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 26.03.2023 по 14.04.2023.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 14.04.2023 позивач отримав відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до довідки від 02.05.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 01.05.2023 по 02.05.2023. З 02.05.2023 був направлений до Республіки Польща.

З 03.05.2023 по 10.07.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні «Helios Klinikum Gotha» в Німеччині.

04.10.2023 військовою частиною НОМЕР_1 отримано заяву від 27.09.2023 представника позивача про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, до якої долучено вищезазначені документи про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та лікування позивача.

Наказом командира військової частин НОМЕР_1 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за вересень 2023 року» №771-АГД, зокрема, вирішено виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за час лікування за березень, квітень, травень, червень та липень 2023 року.

Листом від 08.10.2023 №2554нт військова частина НОМЕР_1 повідомила представника позивача про те, що відомості щодо підтвердженого періоду лікування у медичних закладах ОСОБА_1 , за період з 24.03.2023 по 10.07.2023, включені до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2023 №771-АГД для здійснення нарахування та виплати додаткової винагороди внаслідок поранення ОСОБА_1 . У той же час зазначено, що в разі надання ОСОБА_1 документів, які підтверджують його ступiнь тяжкості поранення та періоду лікування у медичних закладах внаслідок поранення, за період з 11.07.2023 по теперішній час, відомості будуть включені до наказу командира військової частини НОМЕР_1 про нарахування додаткової винагороди.

Довідкою про доходи та карткою особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 підтверджено виплату позивачеві відповідних сум додаткової грошової винагороди 27.10.2023.

08.12.2023 представник позивача звернулася до відповідача із заявою про нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової грошової винагороди.

За результатом розгляду цієї заяви, листом від 28.12.2023 №4061нт військова частина НОМЕР_1 повідомила представника позивача про відсутність підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним, позивач звернувся через представника з даним адміністративним позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Правовідносини, що виникають із даного спору регулюються ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ), відповідно до яких військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

За правилами ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Разом із тим, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, згідно з п.1 ст.9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2-4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 (далі Постанова №168), якою на виконання Указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та «Про загальну мобілізацію» у пункті 1 було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

З 19.07.2022 редакція п.1 Постанови №168 викладена наступним чином: "Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах."

Також таким пунктом Постанови №168 передбачено, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, на період дії воєнного стану військовослужбовці отримують додаткову винагороду до грошового забезпечення відповідно до Постанови №168 у сумі 30000,00 грн. та 100000,00 грн. (за час участі у безпосередніх бойових діях), а з 19.07.2022 - у сумі до 30000,00 грн. та 10000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць.

При цьому, разі поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії мають право на отримання збільшеної винагороди в розмірі до 100 000,00 грн.

Як убачається з матеріалів справи та оскаржуваного судового рішення, відповідачем не заперечувалася необхідність нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди за період його лікування після поранення, як це передбачено Постановою №168.

Як установлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 у період з березня по вересень 2023 року особисто не звертався до військової частини НОМЕР_1 з рапортом та не надавав підтверджуючих документів про період лікування внаслідок поранення для видання наказу про нарахування йому додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. за період лікування у зв`язку з пораненням.

Так само в ході розгляду справи встановлено, що військовою частиною НОМЕР_1 отримано 04.10.2023 заяву адвоката ОСОБА_2 , котрий діяв в інтересах військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 від 27.09.2023 (вх.№365 від 04.10.2023) стосовно нарахування та виплати додаткової винагороди, відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022.

До цієї заяви адвокатом долучено копії документів щодо підтвердженого періоду лікування у медичних закладах внаслідок отриманого поранення позивача, а саме: копії довідки про обставини травми від 24.04.2023 №876; копії виписки №5386; копії виписки від 14.04.2023; копії довідки ВЛК №335; копії довідки від 02.05.2023; копії документу Міністерства охорони здоров`я України від 28.04.2023 №29/11252/2-23; копії документів з «Helios Klinikum Gotha».

За результатами розгляду заяви та вказаних документів, відомості щодо підтвердженого періоду лікування у медичних закладах позивача за період з 24.03.2023 по 10.07.2023 були включені до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2023 №771-АГД для здійснення нарахування та виплати додаткової винагороди внаслідок поранення ОСОБА_1 .

Як видно зі змісту судового рішення, вирішуючи спір, місцевий суд дослідив механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, який визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі Порядок №260).

Так, відповідно до вимог Порядку №260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

У період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

При цьому Порядок №260 визначає, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Як видно з досліджених матеріалів справи та встановлено судом, заява сторони позивача разом з копіями довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та підтверджуючих документів про період лікування внаслідок поранення ОСОБА_1 надійшла до відповідача 04.10.2023, а наказ командира військової частини НОМЕР_1 для здійснення нарахування та виплати додаткової винагороди внаслідок поранення ОСОБА_1 винесено 05.10.2023. Відповідні суми грошової винагороди були отримані ОСОБА_1 в жовтні 2023 року на підставі зазначеного наказу.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що військовою частиною НОМЕР_1 відразу після отримання підтверджуючих документів про період лікування ОСОБА_1 здійснено нарахування та виплату відповідної додаткової винагороди за період його лікування, є правильним.

Крім того, отримання додаткової винагороди позивачем підтверджено дослідженими судом довідкою про доходи та карткою особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 .

Що стосується доводів апеляційної скарги про компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової грошової винагороди, апеляційний суд зазначає наступне.

За правилами ст.1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III (далі - Закон №2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Основною умовою для виплати передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Вирішуючи це питання, місцевий суд установив, що нарахування та виплата позивачеві додаткової грошової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її отримання відповідно до вимог Постанови №168 та за наявності підстав, передбачених Порядком №260, тобто після того, коли 04.10.2023 отримано підтверджуючи документи.

З огляду на те, що в межах спірних правовідносин не встановлено затримки на один і більше календарних місяців належних позивачеві до виплати доходів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для здійснення компенсації позивачеві втрати частини таких доходів.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи.

Будь-яких інших підстав для зміни чи скасування судового рішення, які передбачено вимогами статей 315 319 КАС України в апеляційній скарзі представником ОСОБА_1 не наведено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі №460/730/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін