Справа № 932/4758/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2024 року м. Дніпросправа № 932/4758/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

секретарі судового засідання Беседі Г.Р.,

за участі представника позивача Мельника Д.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 травня 2024 року в адміністративній справі №932/4758/24 (головуючий суддя I-ї інстанції - Цитульський В.І.) за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 31.05.2024 року звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з даним позовом, в якому просив затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою забезпечення видворення за межі території України.

В обґрунтування позову зазначено, що за порушення правил перебування на території України та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, 03 жовтня 2023 року відносно громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , Соборним відділом у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області прийнято рішення №26 про його примусове видворення з України. Позивач зазначає, що відповідачем порушено правила перебування іноземців на території України, оскільки останній перебуває на території України незаконно. Вказує, що наявні усі підстави для затримання та поміщення відповідача до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, для забезпечення виконання рішення про його видворення за межі території України.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин у справі, що мають істотне значення для її вирішення по суті, судове рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема положень Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року №3773, та порушенням норм процесуального права. Скаржник зазначає, що за порушення відповідачем міграційного законодавства уповноваженими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення від 03.10.2023 року, в якому зафіксовано порушення відповідачем законодавства, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.203 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення від 03.10.2023 року, згідно якої на громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 3400,00 грн.. Вказана постанова відповідачем не оскаржена, штраф не сплачено. На підставі ч.1 ст.30 Закону №3773 стосовно відповідача винесено рішення про примусове видворення з України №26 від 03.10.2023 року. Скаржник наголошує на тому, що відповідач тривалий час перебуває на території України без законних підстав, не вживає заходів для легалізації свого перебування в Україні, чим порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відтак існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик його втечі.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав, що не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідач - громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспортний документ НОМЕР_1 , виданий 13 березня 2020 року термін дії до 13 березня 2030 року востаннє здійснив в`їзд на територію України 29 січня 2021 року через КПП «Бориспіль».

В подальшому, втративши підстави для законного перебування на території України, відповідач ухилився від виїзду з України та не здійснював будь-яких дій для легалізації свого перебування на території України.

За фактом порушення відповідачем строку перебування в Україні ГУ ДМС в Дніпропетровській області 03.10.2023 року складено протокол про порушення законодавства, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.203 КУпАП.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення 03.10.2023 року прийнято постанову, якою на громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн..

Вказана постанова відповідачем не оскаржена, адміністративний штраф не сплачено.

03 жовтня 2023 року Соборним відділом у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , прийнято рішення №26 про примусове видворення з України.

Крім того, позивач звертався до суду із позовом про затримання ОСОБА_1 з метою ідентифікації особи за відсутності на той час відповідних документів та забезпечення видворення за межі території України.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05.10.2023 року у справі №201/12117/23, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.11.2023 року, відмовлено у задоволенні позову ГУ ДМС України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про його затримання.

В подальшому за фактом порушення відповідачем строку перебування в Україні ГУ ДМС в Дніпропетровській області 29.05.2024 року складено протокол про порушення законодавства, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.203 КУпАП (а.с.22-23).

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення 29.05.2024 року прийнято постанову, якою на громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн. (а.с.24-25).

Вказана постанова відповідачем не оскаржена, адміністративний штраф не сплачено.

На теперішній час рішення про видворення відповідачем не оскаржено та позивачем не виконано.

Вважаючи, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення та існує ризик його втечі, ГУ ДМС України в Дніпропетровській області звернулось до суду з даним позовом.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 7 статті 5 КАС України передбачено, що іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно із частиною 4 статті 46 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Судом встановлено, що громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспортний документ НОМЕР_1 , виданий 13 березня 2020 року, термін дії до 13 березня 2030 року востаннє здійснив в`їзд на територію України 29 січня 2021 року через КПП «Бориспіль», що підтверджується відміткою в паспорті (а.с. 17-19).

Відповідач здійснив в`їзд на територію України на підставі ч.16 ст.4 Закону №3773 (в редакції на час перетину кордону).

Відповідно до п.п.2 п.2 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено законодавством та міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Судом встановлено, що втративши підстави для законного перебування на території України, відповідач ухилився від виїзду з України та не здійснював будь-яких дій для легалізації свого перебування на території України.

Як зазначалось вище за фактом порушення відповідачем строку перебування в Україні ГУ ДМС в Дніпропетровській області 03.10.2023 року складено протокол про порушення законодавства за ч.2 ст.203 КУпАП, за результатами розгляду якого 03.10.2023 року прийнято постанову про накладення на громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн..

Вказана постанова відповідачем не оскаржена, адміністративний штраф не сплачено.

03 жовтня 2023 року Соборним відділом у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , прийнято рішення №26 про примусове видворення з України.

Крім того, позивач звертався до суду із позовом про затримання ОСОБА_1 з метою ідентифікації особи за відсутності на той час відповідних документів та забезпечення видворення за межі території України.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05.10.2023 року у справі №201/12117/23, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.11.2023 року, відмовлено у задоволенні позову ГУ ДМС України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про його затримання.

В подальшому за фактом порушення відповідачем строку перебування в Україні ГУ ДМС в Дніпропетровській області 29.05.2024 року складено протокол за ч.3 ст.203 КУпАП, за результатами розгляду якого 25.05.2024 року прийнято постанову про накладення на громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн..

Вказана постанова відповідачем не оскаржена, адміністративний штраф не сплачено.

На теперішній час рішення про видворення відповідачем не оскаржено та позивачем не виконано.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно проведених перевірок за обліками ГУ ДМС у Дніпропетровській області громадянин ОСОБА_1 із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався, а також відсутня інформація щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Вказані обставини відповідачем не заперечуються та не спростовуються.

Відповідно до пукту 7 частини 1статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі по тексту - Закон №3773) іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно із частиною 3 Закону №3773 строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 15 Закону №3773 передбачено, що в`їзд в Україну та виїзд іноземців та осіб без громадянства з України здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 Закону №3773 реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Приписами частини 1 статті 26 Закону №3773 визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції встановлено, що за весь час перебування на території України громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_1 із заявою про продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до ГУ ДМС в Дніпропетровській області не звертався, та відсутня інформація щодо визнання вищезазначеного громадянина Республіки Вірменія біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

При цьому, в силу положень частини 5 статті 26 Закону №3773 іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону №3773 центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, з аналізу вказаної норми вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.

Водночас, вищевказана норма частини 1 статті 30 Закону №3773 містить приписи про те, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто, обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом в постановах від 13.04.2021 року у справі № 211/1113/18, від 19.05.2021 року у справі № 522/21025/17.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 рішення про його примусове повернення в країну походження або третю країну в порядку статті 26 Закону №3773 позивачем не приймалось.

Посилання представника позивача, що у відповідача був відсутній документ, що посвідчував його особу та дають право на виїзд з України, а відповідно до ч.8 ст.26 Закону №3773 такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону), апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки в рішенні позивача №26 від 03.10.2023 року про примусове видворення наявне посилання на паспортний документ громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 НОМЕР_1 , виданий 13.03.2020 року терміном дії до 13.03.2030 року органом 051.

Тобто особу відповідача станом на 03.10.2023 року було ідентифіковано.

Підпунктом «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що відповідач перебуває на території України без законних підстав, його дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Проте, за наявності у відповідача паспортного документу (на теперішній час паспорт перебуває у розпорядженні позивача), за таким паспортним документом відповідача його ідентифіковано, та який дає право на виїзд з України, недотримання відповідачем порядку прийняття рішення про видворення (за відсутності рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну в порядку статті 26 Закону №3773), відсутності доказів обставин, визначених у ч.1 ст.289 КАС України, зокрема про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове повернення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або втече, законні підстави для задоволення позову відсутні.

Враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 травня 2024 року в адміністративній справі №932/4758/24 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 травня 2024 року в адміністративній справі №932/4758/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 06 серпня 2024 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко