Справа № 580/7075/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06 серпня 2024 року справа № 580/7075/24

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позову адвокатки Ротар А.Л. від імені ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

17.07.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвокатки Ротар А.Л. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності, що виразилась у не застосуванні у період з 29.01.2020 до 18.07.2022 чинної редакції пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі Постанова №704) при нарахуванні та виплаті йому грошового забезпечення, а саме посадового окладу, окладу за військовим званням, усіх щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення за 2020, 2021 та 2022 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 та 2022 роки;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату йому грошового забезпечення за період з 29.01.2020 до 18.07.2022 із застосуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, усіх щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, обчислених у відповідності до пункту 4 Постанови №704 у первісній редакції, а саме шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня календарного року (тобто станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року відповідно), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови №704.

Обґрунтовуючи зазначила, що позивач з 24.08.2017 до 05.12.2022 проходив військову службу у відповідача. Звільнений з військової служби наказом відповідача від 30.11.2022. Грошове забезпечення за вказаний період служби відповідач виплатив виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018. Вважає, що такі дії відповідача суперечать нормам чинного законодавства, оскільки з 29.01.2020 - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18 виникли підстави для встановлення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до вказаної вище постанови КМУ.

Ознайомившись із матеріалами позову, виявлено недоліки позовної заяви, які перешкоджають відкриттю провадження у справі. У зв`язку з цим ухвалою від 22 липня 2024 року суд залишив її без руху.

01.08.2024 на адресу суду надійшла заява вх.№ 36884/24 представниці позивача адвокатки Ротар А.Л., в якій просила вважати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду зі вказаним позовом та поновити його (далі Заява). Обґрунтовуючи зазначила, що отримання позивачем тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини стало наслідком процесу погіршення стану здоров`я, який триває довгий час, потребує лікування з метою реабілітації та включає в себе період з грудня 2022 року до теперішнього часу. На підтвердження вказаних обставин додала до Заяви план реабілітаційних заходів за період з грудня 2022 року до грудня 2024 року, затверджений лікарем ОСОБА_2 , індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю №133, а також медичну карту. Позивач внаслідок отриманого поранення отримав пожиттєво 2 групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК. Вказані обставини перешкодили вчасно звернутися до суду зі вказаним вище позовом. Посилався на воєнний стан та висновки Верховного Суду у постанові від 30.09.2022 у справі №500/1912/22.

Оцінивши доводи Заяви, суд дійшов висновку, що виявлені судом недоліки позову не усунені, наявні перешкоди для відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин») у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

У вказаному контексті суд акцентує, що суми коштів, які належать особі при звільненні, не є ідентичними поняттю щомісячне грошове забезпечення.

Суд урахував, що предмет спору стосується грошового забезпечення позивача, яке виплачувалося йому щомісячно, за період з 29.01.2020 до 18.07.2022. Тому протягом 3 місяців з дати його отримання позивач мав право звернутися з позовом щодо вірного його розрахунку.

У позовній заяві представниця позивача вказала, що позивач з 24.08.2017 до 05.12.2022 проходив військову службу у відповідача та звільнений з військової служби наказом відповідача від 30.11.2022. Адвокатським запитом щодо перерахунку грошового забезпечення позивачу за спірний період представниця позивача звернулася 24.05.2024. Доказів звернення раніше вказаної дати не додані. Отже, лише з 24.05.2024 позивач через свою представницю почав вчиняти активні дії щодо нарахування та виплати йому грошового забезпечення за вказаний вище період. До вказаної дати позивач не вчиняв дій щодо реалізації свого права на отримання зазначеного вище грошового забезпечення. Таким чином не врахував, що обчислення процесуальних строків відбувається не лише з часу, коди дізнався, а й коли міг дізнатися про порушення своїх прав.

Звертаючись до суду 17.07.2024, позивач пропустив строк на звернення до адміністративного суду з позовними вимогами щодо оспорення розміру грошового забезпечення, виплаченого у період проходження військової служби, а саме з 29.01.2020 до 18.07.2022.

В ухвалі про залишення позову без руху суд роз`яснив позивачу щодо пропуску строку звернення до адміністративного суду зі вказаним вище позовом та обов`язку надати суду заяву про поновлення порушеного строку, в якій обґрунтувати для цього підстави, викласти доводи щодо поважності тому причин і надати докази.

Суд урахував, що позивач мав право звернутися з позовом щодо оспорення розміру грошового забезпечення, виплаченого у період проходження військової служби з 29.01.2020 до 18.07.2022 до 19.10.2022.

На виконання вимог ухвали представниця позивача додала до Заяви ввідоцтво про хворобу №1447, яким підтверджується, що комісія КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» 06.10.2022 провела огляд позивача.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №646046 позивачу 16.12.2022 встановлена І «Б» група інвалідності.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №427262, позивачу 01.01.2024 встановлена ІІ група інвалідності.

Посвідченням серії НОМЕР_4 підтверджується, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Доданими до Заяви фотокартками підтверджується, що позивач неодноразово нагороджений «за мужність», «за особливу службу», «Хрест 54 ОМБР».

Доданими до Заяви планом реабілітаційних заходів за період з грудня 2022 року до грудня 2024 року, затвердженим лікарем ОСОБА_2 , індивідуальною програмою реабілітації особи з інвалідністю №133 підтверджується виключно необхідність проходження позивачем оглядів 4 рази на рік, проведення лабораторних досліджень, інструментальних досліджень, додаткових обстежень, проведення реабілітаційних заходів, амбулаторного лікування, санаторно-курортного лікування.

Вказані вище обставини можуть свідчити, що позивач мав об`єктивні перешкоди для звернення до суду за станом здоров`я. Водночас позивач звернувся до суду зі вказаним позовом через два роки після звільнення з військової служби та не надав суду належних, достовірних та допустимих доказів про поважність причин протягом усього дворічного періоду часу

Тому доводи позивача та його представниці про поважність причин пропуску строку звернення до суду зі вказаним позовом через отримане позивачем поранення та проходження лікування і реабілітацію, не обґрунтовані та не враховані судом.

Не підлягають врахуванню до спірних правовідносин висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №500/1912/22, на які посилалася представниця позивача у Заяві, оскільки стосуються правовідносин щодо визнання протиправними дій щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня у меншому розмірі та зобов`язання перерахувати виплати з урахуванням раніше виплаченої суми, що не є подібними для спірних обставин і регулюються іншими нормами права.

Посилання позивача на епідеміологічну ситуацію в Україні не обґрунтоване з таких підстав.

В Україні на підставі постанови Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 09.12.2020 №1236 у редакції постанови від 27.05.2022 діють карантинні обмеження з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Позивач не довів, що мав перешкоди своєчасно звернутися до суду та вказані обставини стали перешкодою належному судовому захисту його прав.

Водночас постановою від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» Кабінет Міністрів України відмінив з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (далі Указ №64/2022), затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому його дія подовжена. Суди працюють у штатному режимі на виконання ст.122 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі ВС) в ухвалі від 18 травня 2022 року у справі №802/592/17-а відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, визнавши зазначені причини пропуску строку неповажними та відмовив у відкритті касаційного провадження. Так, Верховний Суд зазначив: «…Щодо посилання скаржника на обставину запровадження на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, колегія суддів вважає, що питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, тим більш, якщо пропуск цього строку відбувся ще до запровадження воєнного стану.».

Суд також урахував висновки ВС викладені у постанові від 06.09.2022 у справі №420/16598/21, згідно з якими сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для безумовного продовження процесуального строку, відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збоку у всіх абсолютно випадках. Поновлення строків це виняток, а війна загальна умова для всіх.

Дотримуючись вказаного підходу, суд дійшов висновку, що оскільки суд та всі учасники заявленого спору діють в однакових умовах карантинного та воєнного стану, сам по собі факт дії такого стану не свідчить про поважність пропуску строку для звернення до суду.

Позивач не обґрунтував та не подав до суду належних, достовірних та достатніх доказів щодо його залучення до здійснення заходів правового режиму воєнного стану після звільнення з військової служби, а саме після 05.12.2022 до дати звернення до суду зі вказаним позовом. Викладені у Заяві доводи не стосуються об`єктивних факторів, свідчать про необґрунтоване зволікання позивача щодо звернення до відповідача та суду щодо перерахунку та виплати йому за період з 29.01.2020 до 18.07.2022 грошового забезпечення, а також виплачених: посадового окладу, окладу за військовим званням, усіх щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення за 2020, 2021 та 2022 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 та 2022 роки, а отже, не обґрунтовані. Тобто, за змістом не містить посилань на обставини, які перешкодили своєчасно звернутися до суду. Тому не підлягає задоволенню.

Оскільки поважних причин позивач та його представниця не вказують та матеріали позову не містять доказів наявності таких обставин, підстави для задоволення Заяви відсутні.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Згідно ч.5 ст.169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч.8 ст.169 КАС України), за умови усунення вказаних підстав для її повернення.

Оскільки недоліки позову не усунені, наявні підстави повернути позивачу позовну заяву.

Згідно з ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2011 №3676-VІ Про судовий збір (далі - Закон №№3676-VI) визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Відповідно до ч.2 вказаної статті Закону №3676-VI у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми, в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, повністю.

Оскільки відсутні докази понесення судових витрат позивачкою, відсутні підстави для їх повернення.

Керуючись ст.ст.2-20, 121, 160-161, 169, 237, 241-246, 255, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити повністю у задоволенні Заяви вх. від 26.03.2024 №15439/24 адвокатки Ротар А.Л. від імені ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду.

Повернути його позовну заяву до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали, позовну заяву та додані до неї документи направити ОСОБА_1 .

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Анжеліка БАБИЧ