Справа № 580/7156/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

07 серпня 2024 року справа № 580/7156/24

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

22.07.2024 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) подала від імені ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі позивач) у Черкаський окружний адміністративний суд позов до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) (далі відповідач), в якому просила:

визнати протиправними дії щодо не вірного розрахунку розміру підвищення грошового забезпечення та суми індексації-різниці в місяці підвищення посадових окладів, березні 2018 року;

установити, що розмір підвищення грошового забезпечення позивача у березні 2018 року склав 1408,14 грн;

установити, що розмір індексації-різниці грошового забезпечення позивача у березні 2018 року склав 3055,01грн;

визнати протиправними дії щодо не виплати їй індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 12.09.2022;

стягнути з відповідача на її користь за період з 01.03.2018 до 12.09.2022 кошти в сумі 166192,54грн.

Обґрунтовуючи зазначили, що позивач проходив військову службу у відповідача та з 12.09.2022 виключений зі списків частини і знята з усіх видів забезпечення. Представниця позивача звернувся заявою до відповідача з проханням нарахувати та виплатити йому індексацію-різницю грошового забезпечення за спірний період. Відповідач листом від 04.07.2024 відмовив у задоволенні заяви. Вважає, що такі дії відповідача суперечать нормам чинного законодавства.

Ознайомившись із матеріалами позову, виявлено недоліки позовної заяви, які перешкоджають відкриттю провадження у справі. У зв`язку з цим ухвалою від 29 липня 2024 року суд залишив її без руху.

02.08.2024 на адресу суду від представниці позивача надійшла заява вх.№36979/24, в якій просила поновити процесуальний строк на звернення до суду зі вказаним позовом, прийняти позовну заяву до розгляду та продовжити її розгляд (далі Заява). Стверджує, що строк звернення до суду зі вказаним позовом позивач не пропустив. Посилалася на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 №8-рп/2013 та №9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), ст.ст.1, 12 Закону України «Про оплату праці», відповідно до якого у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком. Вказала, що письмове повідомлення від відповідача про суми, нараховані та виплачені позивачу не надходило. Натомість відповідач надав письмову інформацію про розрахунок індексації різниці за період з 01.03.2018 до дня звільнення позивача лише 09.07.2024. Оскільки з позовом до суду звернувся 22.07.2024, вважає, що строк, установлений ст.233 КЗпП України, позивач не пропустив.

Оцінивши доводи Заяви, суд дійшов висновку, що виявлені судом недоліки позову не усунені, наявні перешкоди для відкриття провадження у справі.

Відповідно до пунктів 4-5 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Всупереч вказаному позивач у прохальній частині позовної заяви не зазначив до відповідача частини позовних вимог, зокрема щодо позовних вимог про установлення того, що розмір підвищення грошового забезпечення позивача у березні 2018 року склав 1408,14 грн, а розмір індексації-різниці грошового забезпечення позивача у березні 2018 року склав 3055,01грн. Відсутність зазначеного позовній заяві свідчить про відсутність викладу підстав позову, що безпосередньо впливає на можливість інших учасників викласти суду власні спростування або підтвердження, навести доводи та надати докази.

В ухвалі про залишення позову без руху суд роз`яснив позивачу, що такі недоліки можуть бути усунені шляхом викладу у позовній заяві конкретних обставин, що стосуються кожної із заявлених позовних вимог, зазначенням позовних вимог відповідно до кожного зі вказаних відповідачів згідно з п.4 ч.5 ст.160 КАС України та подальшим наданням її копій в кількості відповідно до учасників спору з доказами щодо наявності таких обставин.

Позивач не виконав вказаних вище вимог ухвали суду.

Водночас відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Отже, після 19 липня 2022 року КЗпП України звернення до суду, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

Неоднаковий підхід до обчислення процесуального строку звернення до суду для осіб, які звертаюся в один проміжок часу з аналогічним предметом спору до того ж відповідача, свідчитиме про дискримінаційний та упереджений розгляд справи, що в умовах справедливого судочинства не допустиме.

У позовні заяві представниця позивача зазначила, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 він з 12.09.2022 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Отже, про складові розрахунку при звільненні позивач міг дізнатися отримуючи щомісячно грошове забезпечення, у т.ч. індексацію та під час ознайомлення з відповідним наказом про звільнення.

Водночас у позовній заяві представниця вказала, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/44866/23 відповідач 26.01.2024 виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.02.2018. Отже, про порушення своїх прав, а саме неналежний розмір індексації позивач знав 26.01.2024 після отримання від відповідача коштів. Заявою щодо надання їй інформації про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за спірний період позивач звернувся 26.06.2024 та лист відповідача датований 04.07.2024. Тобто, лише з 26.06.2024 позивач почав вчиняти активні дії щодо нарахування та виплати йому індексації-різниці грошового забезпечення за вказані вище періоди. До вказаної дати позивач не вчиняв дій щодо реалізації свого права на отримання зазначеної вище інформації щодо індексації грошового забезпечення.

Відповідно до ст.234 КЗпП України, на яку посилався позивач у Заяві, передбачено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Отже, поновлення строку звернення до суду є правом суду, а не обов`язком та такий строк може бути поновлений, якщо він пропущений х поважних причин, чого у цій справі позивач не підтвердив належними, достовірними та допустимими доказами.

В ухвалі про залишення позову без руху суд роз`яснив позивачу щодо пропуску строку звернення до адміністративного суду зі вказаним вище позовом та обов`язку надати суду заяву про поновлення порушеного строку, в якій обґрунтувати для цього підстави, викласти доводи щодо поважності тому причин і надати докази.

Позивач та його представниця у Заяві не вказали жодного аргументу щодо поважності причин пропущеного строку на звернення до суду. Натомість зміст Заяви полягає виключно в не погодженні з висновками суду та власне, помилкове твердження представниці позивача, що строк звернення до суду він не пропустив.

Водночас відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг на відповідний період. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Згідно з підп. 2.2.7 п.2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України 13.01.2004 №5 суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати.

Тобто, індексація заробітної плати є періодичним доходом особи в складі заробітної плати, виникнення права на який не обумовлений фактом звільнення особи. Така сума коштів може входити до складу розрахунку при звільненні в разі її нарахування та обліку як заборгованості з виплати. Зважаючи на проміжок часу, якого стосується предмет спору, тримісячний строк звернення до суду пропущено.

Щодо висновків, зазначених у рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 №8-рп/2013 та №9-рп/2013 у справах щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.233 КЗпП України, на які посилається представниця позивача у Заяві. У вказаних справах обставини стосуються подібного предмета спору та не ідентичних обставин спору, позаяк спірні правовідносини у них регулювалися нормами ст.ст.116, 233 КЗпП України у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин». Однак для цієї справи вказані норми діють в редакції ЗУ №2352-IX від 01.07.2022. Отже, вказані вище висновки для неї не застосовні.

Викладені у Заяві доводи не стосуються об`єктивних факторів, свідчать про необґрунтоване зволікання позивача щодо звернення до відповідача та суду щодо нарахування та виплати йому за період з 01.03.2018 до 12.09.2022 індексації-різниці грошового забезпечення, а отже, не обґрунтовані.

Оскільки поважних причин позивач та його представниця не вказують та матеріали позову не містять доказів наявності таких обставин, підстави для задоволення Заяви відсутні.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Згідно ч.5 ст.169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч.8 ст.169 КАС України), за умови усунення вказаних підстав для її повернення.

Оскільки недоліки позову не усунені, наявні підстави повернути позивачу позовну заяву.

Згідно з ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2011 №3676-VІ Про судовий збір (далі - Закон №№3676-VI) визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Відповідно до ч.2 вказаної статті Закону №3676-VI у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми, в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, повністю.

Оскільки відсутні докази понесення судових витрат позивачем, відсутні підстави для їх повернення.

Керуючись ст.ст.2-20, 121, 160-161, 169, 237, 241-246, 255, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити повністю у задоволенні заяви вх. від 02.08.2024 №36979/24 ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку.

Повернути його позовну заяву до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали, позовну заяву та додані до неї документи направити ОСОБА_2 .

3. Роз`яснити ОСОБА_2 , що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Анжеліка БАБИЧ