Справа № 380/28309/23
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/28309/23 пров. № А/857/11657/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції Москаль Р.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просила: визнати протиправними дії щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої їй грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2015-2018 роках та щомісячної додаткової грошової винагороди за період з січня 2016 по лютий 2018 року без урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати із лютого 2015 року по день фактичної виплати 28 квітня 2022 року на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі № 380/14690/22 без рівноцінної та повної компенсації витрат доходів; зобов`язати нарахувати та виплатити їй недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2015-2018 роках та щомісячної додаткової грошової винагороди за період з січня 2016 по лютий 2018 року без урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати із лютого 2015 року по день фактичної виплати 28 квітня 2022 року на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі № 380/14690/22.

На обгрунтування позовних вимог зазначає, що наказами начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30 серпня 2018 року № 226-ос її звільнено з військової служби в запас та від 28 вересня 2018 року № 253-ос виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення. Вказує, що 31 травня 2023 року на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі № 380/14690/22 відповідачем зарахувано на її картковий рахунок грошове забезпечення у розмірі 72 965,32 грн. Зауважує, що вказана сума виплачена вже після утримання податку з доходів фізичних осіб у розмірі 16 326,41 грн та військового збору у розмірі 1 360,53 грн. Вважає, що відповідачем протиправно утримано податок на доходи фізичних осіб з суми грошового забезпечення на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі № 380/14690/22. Вважає протиправними дії відповідача щодо утримання сум податку з доходів фізичних осіб з огляду на положення постанови Кабінету Міністрів України № 44, якою затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми грошового забезпечення, виплаченого ОСОБА_1 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 року у справі № 380/14690/22, яке набрало законної сили, без виплати рівноцінної та повної компенсації витрати доходів. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у розмірі податку на доходи фізичних осіб, утриманого при виплаті грошового забезпечення на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 року у справі № 380/14690/22.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до абзацу 1 пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (далі - Порядок № 44) грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) повинен був при виплаті позивачу заборгованості з грошового забезпечення у повному обсязі компенсувати суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягав утриманню при виплаті грошового забезпечення на виконання рішення суду.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що на день виключення позивача зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, 28 вересня 2018 року, спору між позивачем та НОМЕР_2 прикордонним загоном (військова частина НОМЕР_1 ) щодо зазначених в позові вимог не було. Вказує, що відповідно до п. 8 Інструкції № 73 від 02 лютого 2016 року винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат. Зазначає, що індексація грошового забезпечення, а так само її розмір, окремо вираховується на нараховане до виплати місячне грошове забезпечення, а тому вона не є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, яке визначено ст. 9 Закону №2011-XII.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходила військову службу у Державній прикордонній службі України. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30 серпня 2018 року № 226-ос прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за підпунктом «Ґ». Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 28 вересня 2018 року № 253-ос прапорщика ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі № 380/14690/22, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року, яке набрало законної сили, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2015-2018 роках та щомісячної додаткової грошової винагороди за період з січня 2016 по лютий 2018 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та з урахуванням виплачених сум. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати із лютого 2015 року по день фактичної виплати 28.04.2022.

31 травня 2023 року на рахунок ОСОБА_1 зараховано кошти у розмірі 72 965,32 грн, що підтверджується випискою по картці/рахунку з коментарем про виплату складових грошового забезпечення на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі № 380/14690/22 (а.с. 8).

03 серпня 2023 року представник позивача скерував відповідачу адвокатський запит, в якому просив надати інформацію щодо добровільного виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі № 380/14690/22 із наданням відповідних розрахунків нарахувань та утримань. (а.с.9).

Листом від 17 серпня 2023 року № 11/13502-23- Вих ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив, що грошове забезпечення на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі № 380/14690/22 нараховане та виплачене з проведенням відповідних відрахувань. До відповіді прикордонний загін долучив довідку про виплачені суми згідно рішення суду від 29 грудня 2022 року у справі № 380/14690/22, згідно з якою ОСОБА_1 нараховано до виплати грошове забезпечення у розмірі 90 702,26 грн та з нарахованої суми відраховано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 16 326,41 грн та військовий збір у розмірі 1 360,53 грн (а.с.10).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20 грудня 1991 року, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 293 Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115 особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпечення. Пунктом 292 цього положення визначено, що після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за обраним місцем проживання.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, […] у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби регламентовано Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (далі Порядок № 44).

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, […], а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, […], за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» (пункт 3 Порядку № 44).

Пунктами 4, 5 Порядку № 44 визначено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Абзацом 3 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 визначено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Згідно з п. 168.5 ст.168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Із матеріалів справи слідує, що 31 травня 2023 року на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі № 380/14690/22, військовою частиною НОМЕР_1 здійснено зарахування на картковий рахунок ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, щомісячної додаткової грошової винагороди та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації у розмірі 72 965,32 грн (а.с.8).

03 серпня 2023 року представник позивача скерував відповідачу адвокатський запит, в якому просив надати інформацію щодо добровільного виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі № 380/14690/22 із наданням відповідних розрахунків нарахувань та утримань. (а.с.9).

Листом від 17 серпня 2023 року № 11/13502-23- Вих ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив, що грошове забезпечення на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі № 380/14690/22 нараховане та виплачене з проведенням відповідних відрахувань. До відповіді прикордонний загін долучив довідку про виплачені суми згідно рішення суду від 29 грудня 2022 року у справі № 380/14690/22, згідно з якою ОСОБА_1 нараховано до виплати грошове забезпечення у розмірі 90 702,26 грн та з нарахованої суми відраховано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 16 326,41 грн та військовий збір у розмірі 1 360,53 грн (а.с.10).

Колегія суддів зауважує, що при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань та виплаті позивачу грошового забезпечення в повному розмірі, грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, мала бути виплачена позивачу одночасно з виплатою грошового забезпечення за наявності у позивача статусу військовослужбовця.

Таким чином, саме неправомірні дії відповідача слугували підставою несвоєчасної виплати позивачу грошового забезпечення (не в день звільнення).

Аналогічну правову позицію також висловив Верховний Суд у постанові від 29 липня 2020 року у справі № 814/142/17.

Колегія суддів звертає увагу на те, що та обставина, що станом на день розрахунку позивач вже не була військовослужбовцем, жодним чином не впливає на її право отримати цю компенсацію, оскільки, відповідач здійснював остаточний розрахунок, який він зі своєї вини своєчасно не зробив.

Доводи скаржника щодо відсутності підстав для нарахування та виплати позивачу компенсації податку на доходи фізичних осіб, що підлягали утриманню з грошового забезпечення, є необгрунтованими, оскільки саме протиправні дії відповідача, що полягали у неправильному обчисленні (заниженні) грошового забезпечення позивача призвели до виплати частини її грошового забезпечення вже після звільнення з військової служби, на виконання рішення суду.

Решта доводів апеляційної скарги стосуються предмету доказування у справі № 380/14690/22 (щодо обчислення розміру складових грошового забезпечення позивача) та не стосуються предмету доказування у цій справі, фактично свідчать про незгоду відповідача із рішенням суду, що набрало законної сили.

Таким чином, обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що дії відповідача щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми грошового забезпечення, виплаченого ОСОБА_1 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі № 380/14690/22, яке набрало законної сили, без виплати рівноцінної та повної компенсації витрати доходів, є протиправними.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у розмірі податку на доходи фізичних осіб, утриманого при виплаті грошового забезпечення на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі № 380/14690/22.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у справі № 380/28309/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін