Справа № 460/3882/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2024 року м. РівнеСправа №460/3882/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративної справи за позовом:

ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 ,
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене листом №453 від 18.03.2024 про відмову позивачу, матері зниклого безвісти за особливих обставин військовослужбовця ОСОБА_3 , у виплаті грошового забезпечення та додаткової винагороди;

зобов`язати відповідача нарахувати грошове забезпечення та додаткову винагороду позивачу, матері безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.01.2024 під час виконання бойового завдання зник безвісти син позивача військовослужбовець старший сержант ОСОБА_3 . На момент зникнення військовослужбовець не перебував у шлюбі, але має колишню дружину ОСОБА_4 . Від шлюбу має повнолітню доньку - ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на дату зникнення донька досягла 25-річного віку, є повнолітньою працездатною особою. До моменту мобілізації та під час проходження військової служби повнолітня донька не проживала разом з військовослужбовцем. Вона переїхала проживати за кордон та наразі є громадянкою Республіки Польща. Військовослужбовець проживав за адресою - АДРЕСА_1 , разом з батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 05.03.2024 позивачем було подано через ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди зниклого безвісти військовослужбовця для подальшої передачі до ВЧ НОМЕР_1 . Проте, відповідач відмовив у виплаті позивачу таких грошового забезпечення та додаткової винагороди з підстав наявності у військовослужбовця повнолітньої доньки ОСОБА_5 , яка входить до переліку осіб, що мають право на отримання вищевказаних грошового забезпечення та додаткової винагороди відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884. Позивач зауважила, що ОСОБА_5 не проживала разом з військовослужбовцем, має громадянство іншої країни, у зв`язку з чим відповідно до п. 7 вищевказаного Порядку право на отримання грошового забезпечення та додаткової винагороди військовослужбовця мають батьки зниклого безвісти військовослужбовця. При цьому, при подачі заяви до ВЧ НОМЕР_1 батько - ОСОБА_2 відмовився від нарахувань на користь позивача. Враховуючи викладене, позивач вважає рішення відповідача, оформлене листом №453 від 18.03.2024 про відмову у нарахуванні та виплаті їй грошового забезпечення та додаткової винагороди зниклого безвісти військовослужбовця - її сина ОСОБА_3 , протиправним та таким, що суперечить постанові Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884.

Ухвалою від 12.04.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 17.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , третя особа). Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву, позивачем - відповіді на відзив, а третьою особою письмових пояснень.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, покликаючись до положень Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260, а також Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, зазначив, що ВЧ НОМЕР_1 не має підстав для виплати позивачу грошового забезпечення безвісти зниклого сина старшого сержанта ОСОБА_3 , та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з тим, що він має повнолітню доньку ОСОБА_5 . Вважає, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач повністю підтримала позовні вимоги та зазначила, що Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, чітко встановлено умову, за якої повнолітні діти мають право на отримання грошового забезпечення та додаткової винагороди, а саме: спільне проживання з військовослужбовцем. Повнолітня донька ОСОБА_5 є громадянкою Республіки Польща та з військовослужбовцем не проживала спільно за однією адресою. Відмова у виплаті щомісячного грошового забезпечення та додаткової нагороди є порушенням прав матері зниклого безвісти військовослужбовця. Просила позов задовольнити.

Третьою особою письмових пояснень не подано.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_3 є військовослужбовцем Збройних Сил України, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 01.12.2023 №337 зарахований до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 з 01.12.2023.

09.01.2024 військовослужбовець ОСОБА_3 під час виконання бойового завдання в ході ведення бойових дій поблизу населеного пункту Богданівка Бахмутського району Донецької області зник безвісти, що підтверджується сповіщенням № 11 від 22.01.2024 №1/484, адресованим ОСОБА_1 як його матері.

23.01.2024 ОСОБА_1 звернулася до командира ВЧ НОМЕР_1 із заявою про виплату грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884, яка надіслана через ІНФОРМАЦІЯ_2 супровідним листом від 25.01.2024 №1/597 і зареєстрована у ВЧ НОМЕР_1 за вх.№541 від 14.02.2024.

До вказаної заяви позивачем було долучено: згоду на збір та обробку персональних даних; копію паспорта ОСОБА_1 ; копію паспорта ОСОБА_2 ; витяг з реєстру територіальної громади; копію ідентифікаційного коду ОСОБА_1 ; заяву про відмову ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 ; копію свідоцтва про одруження ОСОБА_3 ; довідки Смизької селищної ради щодо складу сім`ї; довідку з реквізитами АТ «Ощадбанк».

Листом від 18.03.2024 №453 відповідач повідомив начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (вх.№1013/1 від 02.04.2024), зміст якого в квітні 2024 року доведено до позивача, що громадянці ОСОБА_1 відмовлено у виплаті грошового забезпечення за безвісти зниклого сина старшого сержанта ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що він має повнолітню доньку ОСОБА_5 , яка входить в перелік осіб, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи по суті публічно-правовий спір, суд виходить з такого.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною шостою статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України (абз. 1).

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (абз. 3-4).

Пунктом 1-1 постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Постанова №168) установлено, що на період дії воєнного стану, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (абз. 1, 2).

За змістом абз. 1, 5 п. 1-2 Постанова №168 відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які, зокрема, захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення).

Наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Розділом ХХХ Порядку № 260 регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.

Грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець (пункт 3 Розділ ХХХ Порядку № 260).

Згідно з п. 1 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі - Порядок №884), цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).

Пунктом 3 Порядку №884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

За змістом п. 4 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Згідно з п.5 Порядку №884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Відповідно до п. 6 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:

військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;

військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

За змістом абз. 1 п. 7 Порядку №884 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Таким чином, абзацом 1 пункту 7 Порядку №884 чітко встановлено умову, за якої повнолітні діти мають право на отримання грошового забезпечення та додаткової винагороди військовослужбовця, а саме: спільне проживання з таким військовослужбовцем.

Як встановлено судом з матеріалів справи, з 31.10.2006 зареєстроване місце проживання зниклого безвісти 09.01.2024 військовослужбовця ОСОБА_3 (який проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом №35/11-19 про зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб від 22.01.2024.

За вказаною адресою ОСОБА_3 проживав зі своїми батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується витягом №35/11-19 про зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб від 22.01.2024 та довідками №200/02-19, №201/02-19, виданими 22.01.2024 Смизькою селищною радою.

Зареєстрований в такому ж помешканні брат військовослужбовця - ОСОБА_6 , 1978 року народження, за такою адресою фактично не проживає, що підтверджується актом від 22.01.2024 (наданим відповідачу при зверненні із заявою від 23.01.2024) та довідкою №1001/02-19, виданою 05.04.2024 Смизькою селищною радою.

Згідно з витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 14.03.2024 №5 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області 20.08.2004 зареєстровано актовий запис за №129 про розірвання шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 17.12.1999 Смизькою селищною радою Дубенського району Рівненської області, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В матеріалах справи відсутні докази проживання ОСОБА_3 разом з повнолітньою донькою ОСОБА_5 .

Разом з тим, з наданої позивачем копії паспорту типу Р серії НОМЕР_3 , виданого 02.12.2022 мером міста Кельце Республіка Польща, суд встановив, що ОСОБА_5 є громадянкою Республіки Польща з 06.07.2022, про що свідчить відмітка «рolskiе/polish» в графі 5 «obywatelstwo/nationality» такого паспорту.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_5 (щонайменше з 06.07.2022) не проживала разом зі своїм батьком ОСОБА_3 , у тому числі й на час визнання його безвісти зниклим 09.01.2024.

Відповідно до абз. 3 п. 7 Порядку №884 Міноборони, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міноборони, Головний орган військового управління Національної гвардії, Адміністрація Держприкордонслужби, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держспецтрансслужби мають право отримувати з державних реєстрів інформацію щодо осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовців, шляхом доступу до таких реєстрів та/або шляхом електронної інформаційної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів у порядку, встановленому законодавством.

Відтак, вищевказану інформацію щодо доньки зниклого безвісти військовослужбовця, її місце проживання та громадянство відповідач мав можливість отримати шляхом електронної інформаційної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів у порядку, встановленому законодавством, відповідно до абз. 3 п. 7 Порядку №884, який на час розгляду заяви позивача від 23.01.2024 був чинним.

За таких обставин, покликання відповідача на наявність у зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 повнолітньої доньки як на підставу відмови позивачу у виплаті грошового забезпечення та додаткової винагороди такого військовослужбовця, є необґрунтованими та безпідставними, а тому суд їх відхиляє.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , батьки зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 , входять до кола осіб - членів сім`ї військовослужбовця, визначеного абз. 3-4 ч. 6 ст. 9 Закону № 2011-XII та абз. 1 п. 7 Порядку №884, а відтак, мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця.

Суд також враховує ту обставину, що до заяви позивача від 23.01.2024 долучено письмову заяву батька військовослужбовця ОСОБА_2 про відмову від виплати йому грошового забезпечення його зниклого безвісти сина на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до абз. 2 п. 7 Порядку №884 у разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

При цьому, порядок №884 інших вимог до такої відмови, крім її письмової форми, не встановлює.

За таких обставин, позивач є єдиною особою, яка має право на одержання спірного грошового забезпечення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи у виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткової винагороди безвісно відсутнього військовослужбовця, відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством, необґрунтовано та безпідставно.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що оспорена позивачем відмова суб`єкта владних повноважень є протиправною, оскільки не відповідає критеріям правомірності, визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту та відновленню.

Враховуючи викладене, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає, що належним способом захисту порушеного права є визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 , а належним способом відновлення такого порушеного права - зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_3 відповідно до п. 7 Порядку №884.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, всупереч вимогам КАС України, не довів правомірності оспорюваного рішення, в той час як позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені належними й допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню.

Враховуючи результати судового розгляду справи, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору суд присуджує на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткової винагороди зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_3 , відповідно до п. 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складений 06 серпня 2024 року.

Суддя Н.О. Дорошенко