Справа № 496/4017/24
Суддя: Пасечник М. Л.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/4017/24
Провадження № 2-а/496/32/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Черних Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Олійник Н.М. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, який, в подальшому, уточнила та просить суд: скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 22.10.2023 року серії ЕГА №1214176, винесену старшим сержантом поліції бат. рота відділення поліції №2 (с. Усатове) Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеської області Федорович М.Я. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеської області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 605,60 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 22.10.2023 року відносно ОСОБА_1 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1214176 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП. У постанові вказано, що ОСОБА_1 22.10.2023 року о 09:58:42 год. завідомо неправдивий виклик до поліції, а саме повідомила, що її сусіди гучно слухають музику та не дають змоги відпочивати, хоча насправді такого факту не було. Тому було прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн., а у порядку примусового виконання постанови органами державної виконавчої служби стягнуто з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу у розмірі 1700 грн. Позивач з вказаною постановою категорично не згодна, вважає її не законною та такою, що не відповідає дійсності. Про існування спірної постанови ОСОБА_1 дізналася тільки в травні 2024 року, а отримати саму постанову вдалося тільки 12.06.2024 року, про що зазначено у постанові в правому нижньому куті. Жодних постанов вона не отримувала та на адресу її місця проживання, в її присутності співробітники поліції не виїжджали, оскільки позивач кожен день знаходиться на роботі з 08.00 год. на півтори доби і так кожного дня, в деякі дні позивач знаходиться вдома ввечері та ночує. Крім того, отримані талони-повідомлення єдиного обліку, з в яких вбачається, які саме надходили виклики до поліції та з якого приводу. Саме 22.10.2023 року о 12:02 год. (а не як вказано в постанові о 09.58 год.), згідно талону-повідомлення єдиного обліку №6596, надійшло повідомлення зі служби 102 від заявниці ОСОБА_2 , а хибний виклик, як стверджують працівники поліції, робила ОСОБА_1 . На виклик ніхто не виїздив та не встановлював чи був хибним виклик чи ні. Крім того, чітко зафіксовано, що у заявниці ОСОБА_2 (матері ОСОБА_1 ) є запис порушення тиші. Однак не зважаючи на те, що ніхто не виїздив, співробітником поліції було складено постанову, про яку не було повідомлено ОСОБА_1 та ще й по не існуючим підставам. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у завідомо неправдивому виклику служби, зокрема поліції. При цьому дії особи спрямовані саме на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як, зокрема, поліції. Особа викликає поліцейського нібито для надання допомоги, знаючи наперед те, що у цьому немає ніякої необхідності. Однак, саме виклик ОСОБА_2 та попередні ОСОБА_1 ніколи не були спрямовані на те, щоб зробити зрив нормальної роботи поліції та без потреби. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Особа, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою та бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби. ОСОБА_1 ніколи не бажала даремного виїзду на місце виклику працівників поліції. Завжди це були вагомі причини, що підтверджується тим, що відкрито кримінальне провадження по факту скоєння сусідами кримінального правопорушення та в провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться цивільна справа. Суть правопорушення по ст. 183 КУпАП полягає у наступному: завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Позивач стверджує, що завідома неправдивого виклику поліції не було. Працівники поліції встановивши, що відбувся хибний виклик мають право скласти стосовно особи протокол за вчинення правопорушення. Право на розгляд відповідної категорії справ також віднесено до уповноважених осіб національної поліції України. Жодних протоколів за вчинення правопорушення (хибного виклику) у відношенні ОСОБА_1 не складалося та не вручалося їй. Оскільки спірна постанова не складалася у присутності ОСОБА_1 , звісно вона не була їй зачитана та не роз`яснено строки її оскарження. Крім того, позивач вважає, що вона була позбавлена права на захист. Постанова була винесена незаконно з порушення законодавства, прийняте рішення було необґрунтоване. Немає жодних належних і допустимих доказів, зокрема і пояснень свідків, що свідчили б про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке вона притягнута до адміністративної відповідальності. Наявно, що було недотримання поліцейським вимог ст. 280 КУпАП в частині належного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема не з`ясоване питання про наявність конфлікту та взагалі події, стосовно якої було зроблено виклик поліції, від ОСОБА_1 та інших осіб пояснення не відібрані. Позивач вважає, що в її діях відсутній склад правопорушення, за яке її притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки вона його зовсім не вчиняла. Представник позивача зазначила, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, тому спірна постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення останньої до адміністративної відповідальності закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Позивач у судове засідання не з`явилася, представник позивача надала письмове клопотання, в якому просила справу розглянути за відсутності сторони позивача, позов підтримала, просила задовольнити.

Представник Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.10.2023 року старшим сержантом поліції бат.рота відділення поліції №2 (с. Усатове) Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеської області Федорович М.Я. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1214176 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що підставою для її винесення стало те, що 22.10.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснила завідомо неправдивий виклик до поліції, а саме повідомила, що її сусід гучно слухає музику та не дає змоги відпочити, хоча насправді цього факту не було, заявниця через давній конфлікт постійно надає неправдиву інформацію на лінію 102.

Відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку №6596 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію 22.10.2023 року о 12:02 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 22.10.2023 року о 12:01 год. за адресою: АДРЕСА_1 , Патруль, який прибув на місце грубо із заявницею розмовляв, а саме водій машини та пригрозили тим, що більше не приїдуть та складуть на неї протокол про хибний виклик. Попередньо викликала донька ОСОБА_1 з приводу порушення тиші. У заявниці є відеозапис порушення тиші. Заявник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виходячи зі змісту ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Статтею 183 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в Постанові від 19.02.2020 року ( № 496/4315/16-а) дійшов висновку, що обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або невчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення.

Оскаржувана постанова не містить відомостей про те, яким чином зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

За змістом п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У Постанові Верховного суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17 зазначено, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали.

Проте, відповідач жодних, визначених ст. 251 КУпАП, доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, не надав. У матеріалах справи як доказ наявна лише постанова, яка є предметом оскарження.

При цьому слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Тобто, саме відповідач, будучи повноважною особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання постанови про накладення адміністративного стягнення, зобов`язаний обґрунтувати правомірність винесення оскаржуваної постанови.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 520/6006/21 від 19.01.2023 року вказано, що особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Проте, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, правомірності рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП не довів.

Постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст. 73 КАС України у якості належного і допустимого доказу, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Суд знаходить, що за обставинами справи постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути визнана належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вона не є самостійним беззаперечним доказом, являє собою рішення про притягнення до адміністративної відповідальності і обставини викладені в ній повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Нормами ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (ст. 75 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Враховуючи, що представник відповідача в судове засідання не прибув, заперечень та будь-яких достовірних доказів на їх підтвердження, в разі їх наявності, суду не надав, а тому, суд приходить до висновку про невиконання обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього ст. 77 КАС України, у зв`язку із чим дана постанова підлягає скасуванню та провадження закриттю.

Згідно вимог ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем жодним доказом не доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови, не доведено викладені в постанові обставини та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що посилання ОСОБА_1 в обґрунтування вимог щодо скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення є обґрунтованими і доведеними, у зв`язку з чим, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 850 грн. підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративні правопорушення - закриттю.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з урахуванням того, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, на підставі ч.1 ст. 139 КАС України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 605, 60 грн. слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 250, 286, 293, 295, 297 КАС України, ст.ст. 7, 9, 245, 247, 251-252, 280 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 22.10.2023 року серії ЕГА №1214176, винесену старшим сержантом поліції бат.рота відділення поліції №2 (с. Усатове) Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеської області Федорович Михайлом Ярославовичем про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. на підставі постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1214176 від 22.10.2023 року - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській областіна користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 605, 60 грн.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 31.07.2024 року.

Суддя М.Л. Пасечник