Справа № 140/4936/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року ЛуцькСправа № 140/4936/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправними та скасування постанови та розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут» (далі ТзОВ «Волиньгаз Збут», товариство) звернулося з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП), про визнання протиправними та скасування постанови від 08 листопада 2023 року №2071 «Про накладення штрафу на ТОВ «Волиньгаз Збут» та розпорядження від 08 листопада 2023 року №304-р «Про усунення порушень ТОВ «Волиньгаз Збут».

В обґрунтування позову позивач вказав, що НКРЕКП провела позапланову виїзну перевірку та за результатом перевірки склала акт від 11 жовтня 2023 року №427, за висновками якого зафіксовано порушення ТзОВ «Волиньгаз Збут» Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16 лютого 2017 року №201 (далі Ліцензійні умови). На підставі висновків акта перевірки відповідач прийняв постанову від 08 листопада 2023 року №2071 «Про накладення штрафу на ТОВ «Волиньгаз Збут», якою на товариство накладено штраф у сумі 115736,00 грн, а також розпорядження від 08 листопада 2023 року №304-р «Про усунення порушень ТОВ «Волиньгаз Збут», яким товариство зобов`язано усунути порушення пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов.

Позивач вважає постанову та розпорядження протиправними. На його думку, розпорядження прийнято без врахування статусу позивача як постачальника природного газу, оскільки пунктом 3.5 розділу III Мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 21 вересня 2017 року №1156 (далі Мінімальні стандарти), визначено, що надання компенсації за недотримання мінімальних стандартів побутовому споживачу здійснюється діючим постачальником природного газу. Однак відповідно до наказу Міністерства енергетики України від 08 червня 2022 року №198 з 01 травня 2022 року всіх побутових споживачів ТзОВ «Волиньгаз Збут» включено до Реєстру постачальника «останньої надії» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі - ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»). Крім того відповідачем при прийнятті спірної постанови не враховано пункт 3.10 Мінімальних стандартів, відповідно до якого споживачі мають самостійно звернутися до постачальника із заявою за отримання компенсації, а відсутність таких заяв свідчить про відсутність у побутових споживачів будь-яких претензій щодо недотримання ТзОВ «Волиньгаз Збут» мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу.

Позивач також вважає, що чинне законодавство по-різному визначає обов`язок постачальника повертати переплату. Так відповідно до абзацу четвертого пункту 24 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2496 (зареєстровано Міністерством юстиції України 06 листопада 2015 року за №1382/27827; далі Правила постачання природного газу), обов`язок щодо повернення постачальником сум переплати виникає тільки перед споживачем, з яким укладений договір постачання природного газу. Разом з тим постановою НКРЕКП від 10 листопада 2022 року №1415 до Мінімальних стандартів з 01 січня 2023 року включено обов`язок повернення переплати і попереднім постачальником. При цьому позивач вважає, що НКРЕКП, застосовуючи Мінімальні стандарти (в редакції постанови від 10 листопада 2022 року №1415), неправильно визначила часові межі застосування такої норми права, оскільки правовідносини щодо повернення переплати виникли до прийняття зазначеної постанови і строк звернення споживачів з письмовими вимогами було вичерпано та ці правовідносини в такому випадку не мали триваючий характер. Крім того, НКРЕКП порушено й порядок проведення перевірки, яка проводилася на підставі звернень споживачів 12 постачальників природного газу щодо неповернення на письмові вимоги споживачів природного газу коштів переплати за послуги постачання природного газу. Тому перевірка повинна проводитись виключно з тих питань, які стали предметом такої перевірки.

Позивач зауважив, що компенсація за недотримання Мінімальних стандартів не надається за обставин дії непереборної сили (форс-мажорних обставин). Так переведення на підставі наказу Міністерства енергетики України від 08 червня 2022 року №198 усіх побутових споживачів ТзОВ «Волиньгаз Збут» на постачальника «останньої надії» ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» з 01 травня 2022 року (тобто «заднім числом») призвело до виникнення значної переплати побутових споживачів, які продовжували протягом травня 2022 року здійснювати оплату на рахунки позивача, що і спричинило масові звернення побутових споживачів щодо повернення коштів у зв`язку із переплатою. Водночас введення на території України воєнного стану, значне скорочення штату працівників товариства, перебої в роботі Акціонерного товариства «Укрпошта» та Акціонерного товариства «Ощадбанк», блек-аути призвели до неможливості своєчасного повернення коштів побутовим споживачам.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ТзОВ «Волиньгаз Збут» про забезпечення позову (а.с.137-139 том 1).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України) (а.с.142 том 1).

Відповідач у відзиві на позов заперечив позовні вимоги та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.145-152 том 1). В обґрунтування цієї позиції вказав, що за приписами статті 19 Закону України 22 вересня 2016 року №1540-VIII «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі Закон №1540-VIII) НКРЕКП здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, зокрема шляхом проведення позапланових виїзних перевірок на підставі рішення НКРЕКП як у зв`язку з обґрунтованим звернення фізичної або юридичної особи про порушення суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, її законних прав, так і у зв`язку з перевіркою достовірності наданих регулятору даних у звітності або в інших документах. Таким чином, на підставі постанови НКРЕКП від 28 червня 2023 року №1166 «Про проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Волиньгаз Збут» та посвідчення на проведення позапланової виїзної перевірки сектором НКРЕКП у Волинській області проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Волиньгаз Збут», за результатом проведення якої були встановлені порушення підпунктів 18 та 25 пункту 2.2. глави 2 Ліцензійних умов, у тому числі в частині дотримання пунктів 3.1, 3.2, 3.4 глави 3 Мінімальних стандартів.

З приводу тверджень ТзОВ «Волиньгаз Збут» щодо суперечностей спеціальних норм права відповідач зауважив, що пункт 3.2 Мінімальних стандартів передбачає вимогу повернення переплати як діючим, так і попереднім постачальником, натомість абзац четвертий пункту 24 розділу ІІІ Правил постачання природного газу визначає порядок зарахування такої переплати постачальником. При цьому актом перевірки зафіксовано заяви споживачів про повернення переплат, які зареєстровані ТзОВ «Волиньгаз Збут» протягом першого кварталу 2023 року, тобто у період дії вимог пункту 3.2 глави 3 Мінімальних стандартів. ТзОВ «Волиньгаз Збут» у першому кварталі 2023 року здійснило повернення переплати споживачам з порушенням визначених пунктом 3.2 глави 3 Мінімальних стандартів строків, що за змістом пункту 3.4 глави 3 Мінімальних стандартів має наслідком сплату споживачам компенсації. Оскільки у ТзОВ «Волиньгаз Збут» відсутні договірні відносини із побутовими споживачами з травня 2022 року, товариство не постачає природний газ вказаним споживачам й не виставляє рахунки попереднім споживачам за поставлений природний газ, то надання компенсацій споживачам як попереднім постачальником здійснюється відповідно до пунктів 3.6, 3.8 глави 3 Мінімальних стандартів - без додаткового звернення зі сторони споживача шляхом перерахування коштів за його банківськими реквізитами.

Відповідач також зазначив, що компенсація за недотримання Мінімальних стандартів не надається внаслідок форс-мажорних обставин і на таку підставу ТзОВ «Волиньгаз Збут» вказало у поданій звітності за формою №4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) за перший квартал 2023 року. Однак форс-мажорні обставини мають бути документально підтверджені, чого позивачем зроблено не було. Відповідач вважає безпідставним посилання позивача на лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, бо останній не є сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Відповідач вважає, що прийняття спірної постанови та розпорядження, яким позивача зобов`язано усунути порушення пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов, здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства.

У відповіді на відзив позивач підтримав доводи позову (а.с.232-241 том 2). Позивач вважає, що ТзОВ «Волиньгаз Збут» не мало обов`язку подавати до НКРЕКП звітність у формі №4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна), оскільки станом на 01 січня 2023 року в нього відсутні зареєстровані споживачі в Реєстрі та товариство не поставляло природний газ у першому кварталі 2023 року, як то передбачає Інструкція щодо заповнення форми звітності №4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна). Водночас за обставин виключення споживачів з Реєстру ТзОВ «Волиньгаз Збут» все ж таки розмістило на своєму офіційному сайті інформацію, яка стосувалась повернення переплат споживачам, а з 09 червня 2022 року працівниками ТзОВ «Волиньгаз Збут» здійснювався особистий прийом громадян щодо прийняття заяв про повернення переплат. Однак обставини непереборної сили (форс-мажор), наявність яких підтверджено сертифікатом від 07 травня 2024 року №5600-24-0926, вплинули на можливість опрацювання вимог великої кількості побутових споживачів про повернення переплат.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов (а.с.1-4 том 3). Крім того зауважив, що ТзОВ «Волиньгаз Збут» на цей час здійснює діяльність з постачання природного газу на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу. Відповідач наголосив, що відсутність додаткової заяви про надання компенсацій від споживачів відповідно до положень пункту 3.10 глави 3 Мінімальних стандартів не є підставою для ненадання компенсації, а подання такої заяви є правом споживача, а не обов`язком. Вважає безпідставними доводи позивача про відсутність у нього даних щодо ідентифікації осіб, яким підлягає виплата компенсації, адже актом перевірки зафіксовано інформацію щодо повернення позивачем для споживачів сум переплат, тож всі необхідні дані про споживачів в останнього наявні.

Відповідач також зазначив, що ТзОВ «Волиньгаз Збут» як під час проведення перевірки, так і після її завершення не було надано належних документів, що підтверджують недотримання мінімальних стандартів внаслідок настання форс-мажорних обставин при наданні послуг для кожного із споживачів, засвідчених відповідно до вимог чинного законодавства (зокрема наданий суду сертифікат).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року заяву відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення (а.с.228 том 2).

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ТзОВ «Волиньгаз Збут» є підприємством, що здійснює господарську діяльність із постачання природного газу та діє на підставі ліцензії, виданої постановою НКРЕКП від 11 травня 2017 року №633 (оприлюднена на офіційному веб-сайті Регулятора 12 травня 2017 року).

На підставі постанови НКРЕКП від 28 червня 2023 №1162 «Про проведення позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Волиньгаз Збут» та посвідчення на проведення позапланової виїзної перевірки від 18 вересня 2023 року №455, Сектором НКРЕКП у Волинській області з 28 вересня 2023 року по 11 жовтня 2023 року проведено позапланову виїзну перевірку щодо дотримання ТзОВ «Волиньгаз Збут» вимог законодавства Ліцензійних умов, а саме: підпункту 18 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов в частині достовірності наданих НКРЕКП даних у формі №4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) за перший квартал 2023 року та підпункту 25 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов, у тому числі в частині дотримання пунктів 3.1, 3.2, 3.4 глави 3 Мінімальних стандартів щодо забезпечення мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу споживачу, надання споживачам компенсації у разі недотримання мінімальних стандартів якості (а.с.159-160 том 1, а.с.23 том 3).

За результатами позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Волиньгаз Збут» складено акт від 11 жовтня 2023 року №427 (а.с.17-65 том 1), яким зафіксовано порушення (а.с.62 том 1):

підпункту 18 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині складання звітності, затвердженої НКРЕКП, щодо провадження господарської діяльності з постачання природного газу у встановленому порядку;

підпункту 25 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині дотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених НКРЕКП, саме: пункту 3.1 глави 3 Мінімальних стандартів у частині забезпечення постачальником мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу споживачу; пункту 3.2 глави 3 Мінімальних стандартів у частині повернення переплати вартості природного газу на поточний рахунок побутового споживача, у тому числі повернення переплати попередніми постачальниками, або надання обґрунтованої відповіді споживачу щодо повернення суми переплати - у строк не більше 5 робочих днів з дня отримання письмової вимоги побутового споживача; пункту 3.4 глави 3 Мінімальних стандартів у частині сплати споживачу компенсації у розмірах, наведених у додатку 3 до цих Стандартів та вимог, у разі недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу, зазначених у пункті 3.2 цієї глави.

ТзОВ «Волиньгаз Збут» подало письмові пояснення та обґрунтування (заперечення) до акта від 11 жовтня 2023 року №427, складеного за результатом проведення позапланової виїзної перевірки, від 13 жовтня 2023 року №43701-СЛ-526-1023 (а.с.66-71 том 1), у якому повідомило про помилкове зазначення даних споживачів у формі звітності №4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) за перший квартал 2023 року з тих підстав, що споживачами при надісланні заяв часто вказувалася адреса проживання (а не адреса споживання природного газу), а порушення строків повернення переплат не у встановлений Мінімальними стандартами термін відбулося через форс-мажорні обставини.

08 листопада 2023 року на засіданні, яке проводилось у формі відкритого слухання, за результатами розгляду акта перевірки від 11 жовтня 2023 року №427 НКРЕКП відповідно до статей 17, 19 та 22 Закону №1540-VIII, статті 59 Закону України «Про ринок природного газу» була прийнята постанова №2071, якою на ТзОВ «Волиньгаз Збут» накладено штраф у розмірі 115736,00 грн за порушення підпункту 25 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов (а.с.72-73 том 1).

Відповідно до обґрунтування до проекту постанови НКРЕКП «Про накладення штрафу на ТОВ «Волиньгаз Збут» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу» (а.с.76-80 том 1) комісією з проведення перевірки при перевірці достовірності наданих ліцензіатом даних у формі звітності №4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) за перший квартал 2023 року встановлено: споживачам за порядковими номерами №№4, 26, 28, 31, 37, 107,112, 115, 117, 120, 126, 128, 233, 137, 149, 157, 161-162, 165-166, 170-172, 176, 184, 192, 198, 240, 243, 247, 263, 299, 326, 345-346, 370, 377, 380, 412, 423, 430, 497, 502, 513, 523, 525, 532, 547, 549, 605 неправильно вказані адреси; споживачу за порядковим номером №87 неправильно вказано ПІБ (сторінки 16-19 акта перевірки); під час проведення перевірки встановлено, що 243 заявникам повернуто кошти, проте тривалість надання послуги (з урахуванням часу затримки) щодо повернення коштів на письмові вимоги побутових споживачів становить від 6 до 52 робочих днів (сторінка 19-31 акта перевірки); 53 заявникам повернення коштів не здійснювалося, водночас письмові відповіді щодо причин такого неповернення надані із затримкою від 6 до 36 робочих днів. Комісією з проведення перевірки встановлено, що 296 споживачам компенсація у розмірах, наведених у додатку 3 до Мінімальних стандартів та вимог станом на момент перевірки ТзОВ «Волиньгаз Збут» не сплачена (сторінки 31-34 акта перевірки). Розглянувши пояснення ліцензіата, ТзОВ «Волиньгаз Збут» не було надано належні документи, що підтверджують недотримання мінімальних стандартів через настання форс-мажорних обставин при наданні послуг для кожного із 296 споживачів, вказаних в акті перевірки, засвідчені відповідно до вимог чинного законодавства.

Також розпорядженням НКРЕКП від 08 листопада 2023 року №304-р ТзОВ «Волиньгаз Збут» зобов`язано усунути порушення підпунктів 18 та 25 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов, для чого у строк до 24 листопада 2023 року: надати скориговану форму звітності №4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) за перший квартал 2023 року та сплатити компенсацію 296 споживачам за недотримання Мінімальних стандартів, про що повідомити НКРЕКП (а.с.74-75 том 1).

Зазначені постанова та розпорядження НКРЕКП є предметом оскарження у цьому спорі.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

За змістом частини першої статті 1, пункту 1 частини першої статті 2 Закону №1540-VIII Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема: у сфері енергетики: діяльності з транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), надання послуг установки LNG, постачання природного газу.

Відповідно до статті 3 Закону №1540-VIII Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України. Регулятор здійснює державне регулювання, зокрема, шляхом державного контролю та застосування заходів впливу.

За приписами частин першої, другої статті 19 Закону №1540-VIII Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю. Перевірка проводиться на підставі рішення Регулятора.

Частиною сьомою статті 19 Закону №1540-VIII встановлено, що підставою для проведення позапланової виїзної перевірки є, зокрема, обґрунтоване звернення фізичної або юридичної особи про порушення суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, або суб`єктом, що належить до особливої групи споживачів, її законних прав (пункт 2); перевірка достовірності наданих Регулятору даних у звітності або в інших документах (пункт 5).

Аналогічні норми щодо підстав проведення позапланових виїзних перевірок закріплені у пункті 4.1 глави 4 Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 червня 2018 року №428 (в редакції постанови НКРЕКП від 09 червня 2021 року №935, зі змінами; далі - Порядок №428).

Позапланова перевірка ТзОВ «Волиньгаз Збут» була проведена відповідачем на підставі його постанови від 28 червня 2023 року №1166, прийнятої відповідно до пунктів 2, 5 частини сьомої статті 19 Закону №1540-VIII, та посвідчення на проведення позапланової виїзної перевірки від 18 вересня 2023 року №455 (а.с.159-160 том 1, а.с.23 том 3).

Проведення позапланової перевірки зумовлено зверненням споживачів 12 постачальників природного газу, серед них - ТзОВ «Волиньгаз Збут», стосовно неповернення на письмові вимоги споживачів природного газу коштів переплати за послуги постачання природного газу, у тому числі повернення переплати попередніми постачальниками із недотриманням встановлених законодавством строків їх виконання та мінімальних стандартів якості.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 3.2 глави 3 Мінімальних стандартів (у редакції постанови НКРЕКП від 10 листопада 2022 року №1415, чинна з 01 січня 2023 року) до мінімальних стандартів якості при наданні постачальником послуг постачання природного газу належить, зокрема, повернення переплати вартості природного газу на поточний рахунок побутового споживача, у тому числі повернення переплати попередніми постачальниками, або надання обґрунтованої відповіді споживачу щодо повернення суми переплати у строк не більше 5 робочих днів з дня отримання письмової вимоги побутового споживача.

Постановою НКРЕКП від 10 листопада 2022 року №1416 «Про затвердження форм звітності щодо показників якості газопостачання та інструкцій щодо їх заповнення» (далі - Постанова №1416, чинна з 01 лютого 2023 року) затверджено форму звітності №4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) «Звіт щодо показників комерційної якості надання послуг з постачання природного газу та надання компенсацій споживачам» та інструкцію щодо її заповнення. Форма №4-НКРЕКП-газ-якість-постачання передбачає надання постачальниками природного газу інформації щодо показників комерційної якості надання послуг з постачання природного газу та щодо дотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу та сум наданих компенсацій споживачам, у тому числі щодо повернення переплати попередніми постачальниками.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем проаналізовано реєстри надання послуг та письмових звернень споживачів, реєстри надання компенсацій споживачам постачальників природного газу за перший квартал 2023 року, що подаються до НКРЕКП відповідно до вимог Інструкції щодо заповнення форми звітності №4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) «Звіт щодо показників комерційної якості надання послуг з постачання природного газу та надання компенсацій споживачам», затвердженої Постановою №1416.

Згідно з частиною сьомою статті 19 Закону №1540-VIII під час проведення позапланової виїзної перевірки з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для проведення позапланової перевірки, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні на проведення перевірки. У разі виявлення під час проведення позапланової виїзної перевірки однорідних порушень або таких, що прямо випливають із питань, необхідність перевірки яких стала підставою для проведення позапланової перевірки, Регулятор має право перевіряти такі порушення із подальшим застосуванням до суб`єкта господарювання відповідальності, передбаченої законодавством.

Такі ж норми містить пункт 4.2 глави 4 Порядку №428.

Тому помилковими є твердження позивача про те, що НКРЕКП обмежена перевіркою лише тих звернень, які отримала, та не вправі робити перевірку звернень, що відображені у звіті №4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) за перший квартал 2023 року, у якій, зокрема, відображено, що у звітному періоді не надавалися компенсації споживачам внаслідок форс-мажорних обставин.

Аналіз наведених положень чинного законодавства та встановлених обставини не дає підстав для висновку про допущення відповідачем порядку призначення та проведення позапланової перевірки.

Як установлено частиною п`ятою статті 19 Закону №1540-VIII, за результатами перевірки складається акт у двох примірниках, який підписується членами комісії з перевірки. Один примірник акта про результати перевірки передається суб`єкту господарювання, діяльність якого перевірялася, або уповноваженій ним особі. У разі відмови суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи прийняти акт про результати перевірки такий акт надсилається суб`єкту господарювання рекомендованим листом протягом п`яти робочих днів з дня підписання акта членами комісії з перевірки. Суб`єкт господарювання, діяльність якого перевірялася, має право надати письмові пояснення та обґрунтування щодо проведеної перевірки та/або виявлених порушень у строк до п`яти робочих днів з дня отримання акта про результати перевірки. У разі виявлення порушень акт про результати перевірки вноситься на засідання Регулятора, за результатами якого Регулятор приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, санкції, передбаченої цим Законом. Акт про результати перевірки разом із поясненнями та обґрунтуванням суб`єкта господарювання, діяльність якого перевірялася, підлягає оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора до розгляду акта на засіданні Регулятора.

За приписами частини третьої статті 22 Закону №1540-VIII у разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор у 30-денний строк з дня складення акта перевірки розглядає питання відповідальності суб`єкта, щодо якого здійснювалася перевірка, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта, щодо якого здійснювалася перевірка, санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта.

Абзацом третім частини п`ятої статті 14 названого Закону передбачено, що рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями.

Пунктом 2.1 глави 2 Ліцензійних умов установлено, що господарська діяльність з постачання природного газу здійснюється з дотриманням вимог Правил постачання природного газу, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, які регулюють ринок природного газу.

Із змісту акта перевірки від 11 жовтня 2023 року №427 (а.с.17-65 том 1) слідує, що відповідачем під час перевірки ТзОВ «Волиньгаз Збут» виявлено порушення підпунктів 18 та 25 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов (а.с.17-65 том 1).

Названими пунктами Ліцензійних умов установлено, що при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися таких організаційних вимог: складати звітність, затверджену НКРЕКП, щодо провадження господарської діяльності з постачання природного газу та подавати її до НКРЕКП у встановленому порядку; дотримуватись мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених НКРЕКП.

Відповідно до пункту 1.2 глави 1 Мінімальних стандартів їх дія поширюється на Операторів ГРМ (операторів газорозподільної системи) та постачальників природного газу.

Дотримання наведених вище положень чинного законодавства є основною вимогою для позивача за умови діючої та не скасованої ліцензії, що і було предметом позапланової перевірки.

Суть порушення ТзОВ «Волиньгаз Збут» підпункту 18 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов полягає у такому:

невідповідність персональних даних заявника, зазначених ТзОВ «Волиньгаз Збут» у формі №4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) за перший квартал 2023 року ( ОСОБА_1 ), в заяві споживача та на особовому рахунку ( ОСОБА_1 );

невідповідність адрес, зазначених ТзОВ «Волиньгаз Збут» у формі №4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) за перший квартал 2023 року, в заявах споживачів та по особових рахунках (щодо п`ятдесятьох споживачів);

невідповідність дати наданих відповідей, зазначених ТзОВ «Волиньгаз Збут» у формі №4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) за перший квартал 2023 року та у первинних документах (щодо 38 відповідей).

Виходячи з наведеного, суд критично оцінює доводи позивача стосовно не обґрунтування НКРЕКП виявлених порушень ТзОВ «Волиньгаз Збут», оскільки в акті перевірки від 11 жовтня 2023 року №427 комісією більш ніж детально описано та аргументовано відповідні порушення в частині виявлених невідповідностей у відомостях поданої звітності.

Оцінюючи доводи позивача стосовно не розповсюдження на нього вимог, визначених Постановою №1416, то суд зауважує, що товариство самостійно подало форму звітності, однак недостовірно вказало дані заявників, що не спростовано в ході розгляду справи. Навпаки в поясненнях (запереченні) до акту від 11 жовтня 2023 року №427, складеного за результатами позапланової перевірки, від 13 жовтня 2023 року №43701-Сл-526-1023 (а.с.66-71 том 1) позивач визнав, що вказав неправильні дані споживачів, покликаючись на помилку, та прийняло до уваги зауваження Регулятора щодо недостовірності внесеної інформації у формі звітності №4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) за перший квартал 2023 року.

Суд зауважує, що це порушення, виявлене під час позапланової перевірки, не мало наслідком застосування штрафних санкцій до позивача, що видно з обґрунтування до проекту постанови НКРЕКП «Про накладення штрафу на ТОВ «Волиньгаз Збут» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу» та проекту розпорядження НКРЕКП «Про усунення порушень ТОВ «Волиньгаз Збут» (а.с.76-80 том 1), натомість стало підставою для прийняття розпорядження від 08 листопада 2023 року №304-р, яким ТзОВ «Волиньгаз Збут» зобов`язано подати скориговану форму звітності №4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) за перший квартал 2023 року.

Оскільки зміст порушення не спростовано позивачем, то відсутні підстави для висновку про необґрунтованість висновків акта перевірки та прийнятого на його підставі розпорядження від 08 листопада 2023 року №304-р в цій частині.

Оцінюючи доводи сторін в частині порушення позивачем підпункту 25 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов стосовно дотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, суд зазначає, що за висновками акта перевірки від 11 жовтня 2023 року №427 недотримання ТзОВ «Волиньгаз Збут» зазначених приписів полягає у порушенні пункту 3.1 глави 3 Мінімальних стандартів у частині забезпечення постачальником мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу споживачу; пункту 3.2 глави 3 Мінімальних стандартів у частині повернення переплати вартості природного газу на поточний рахунок побутового споживача, у тому числі повернення переплати попередніми постачальниками, або надання обґрунтованої відповіді споживачу щодо повернення суми переплати - у строк не більше 5 робочих днів з дня отримання письмової вимоги побутового споживача (стандарт введено в дію з 01 січня 2023 року); пункту 3.4 глави 3 Мінімальних стандартів у частині сплати споживачу компенсації у розмірах, наведених у додатку 3 до цих Стандартів та вимог, у разі недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу, зазначених у пункті 3.2 цієї глави.

В контексті спірних правовідносин необхідно зазначити, що відповідно до підпункту 3 пункту 6.2 розділу VI Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500 (далі - Типовий договір), постачальник зобов`язується обчислювати і виставляти рахунки Споживачу за поставлений природний газ відповідно до вимог, передбачених цим Договором.

Пунктом 11.5 розділу XI Типового договору установлено, що дія цього Договору припиняється, зокрема, у разі реєстрації споживача в Реєстрі споживачів іншого постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи у порядку, визначеному Правилами постачання та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2493. У такому випадку дія цього Договору припиняється на наступний день після реєстрації споживача в Реєстрі іншого постачальника.

В абзаці четвертому пункту 24 розділу ІІІ Правил постачання природного газу встановлено, що у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги.

Наведені норми чітко передбачають для ліцензіата строк для повернення переплати споживачам - п`ять робочих днів після отримання вимоги. При цьому норми пункту 3.2 глави 3 Мінімальних стандартів, які встановлюють вимогу повернення переплати як діючим, так і попереднім постачальником, та абзацу четвертого пункту 24 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, які визначають, як саме має зараховуватись така переплата постачальником, не суперечать одна одній. А тому доводи позивача про те, що у нього відсутні підстави як попереднього постачальника повертати такі переплати побутовим споживачам на підставі їх вимог є помилковими.

Як видно з акта перевірки від 11 жовтня 2023 року №427, ТзОВ «Волиньгаз Збут» повернуто кошти побутовим споживачам, проте тривалість надання послуг (часу затримки) щодо повернення коштів на письмові вимоги споживачів становить від 6 до 52 робочих днів (по 243 заявниках; таблиця №2); по 53 заявниках (таблиця №3) ліцензіатом повернення коштів не здійснювалося, а надано письмові відповіді щодо причин такого неповернення (із затримкою від 6 до 36 робочих днів).

Отже, позаплановою перевіркою встановлено та позивачем не заперечується, що ТзОВ «Волиньгаз Збут» у першому кварталі 2023 року, після набрання чинності змінами до Мінімальних стандартів, здійснено повернення переплати 243 споживачам та надано відповідь на звернення щодо причин неповернення переплати 53 споживачам з порушенням строків, визначених пунктом 3.2 глави 3 Мінімальних стандартів.

Покликання позивача на те, що ТзОВ «Волиньгаз Збут» відповідно до наказу Міністерства енергетики України від 08 червня 2022 року №198 з 01 травня 2022 року не є постачальником природного газу в розумінні норм діючого законодавства та в період з 08 червня 2022 року по 31 грудня 2022 року діяла редакція Мінімальних стандартів, яка не містила мінімальний стандарт щодо повернення переплати вартості природного газу на поточний рахунок побутового споживача, у тому числі повернення переплати попередніми постачальниками, або надання обґрунтованої відповіді споживачу щодо повернення суми переплати у строк не більше 5 робочих днів з дня отримання письмової вимоги побутового споживача, суд до уваги не бере, адже оспорювані рішення (постанова та розпорядження) не стосуються обставин та строків переплати, тому не відносяться до предмету спору. Крім того, вимоги щодо повернення споживачам переплати задоволені ТзОВ «Волиньгаз Збут».

Воднораз суд вважає за необхідне вказати на помилковість доводів позивача щодо розповсюдження статті 17 Закону України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР «Про звернення громадян» в частині строків подання скарг на листи споживачів про повернення переплат.

Стаття 16 Закону України «Про звернення громадян» визначає процедуру розгляду скарг на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, медіа, посадової особи, яка подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі.

Проте звернення споживачів про повернення переплат не подавались у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, а подавались на виконання положень Мінімальних стандартів.

При цьому актом перевірки зафіксовано, що письмові вимоги щодо переплати отримані постачальником після 01 січня 2023 року, коли відповідні зміни до Мінімальних стандартів вже діяли (графа 6 таблиці 1 акта перевірки). ТзОВ «Волиньгаз Збут» здійснено повернення переплати споживачам у першому кварталі 2023 року після набрання чинності змінами до Мінімальних стандартів. Тож тривалість надання послуги (повернення переплати/ надання відповіді щодо причин ненадання переплати) відраховується з дати отримання такої письмової вимоги.

З огляду на наведене не підлягають врахуванню судом аргументи позивача про недотримання термінів подання споживачами вимог та щодо порушення строків застосування до нього відповідальності.

Згідно з пунктом 3.4 глави 3 Мінімальних стандартів у разі недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу, зазначених у пункті 3.2 цієї глави, Постачальник сплачує споживачу компенсацію у розмірах, наведених у додатку 3 до Мінімальних стандартів та вимог.

Відповідно до пункту 3.5 глави 3 Мінімальних стандартів постачальник надає споживачу компенсацію за недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу шляхом врахування суми відповідної компенсації у рахунку за спожитий природний газ у строк не більше 45 днів з дня недотримання мінімального стандарту якості (у разі недотримання мінімального стандарту, визначеного підпунктом 2 пункту 3.2 цієї глави, - з дати зміни умов договору постачання природного газу для непобутових споживачів).

Згідно з пунктом 3.11 глави 3 Мінімальних стандартів у разі невиконання постачальником вимог пункту 3.5 цієї глави щодо строків надання компенсацій сума відповідної компенсації подвоюється, а у разі прострочення граничного терміну надання компенсації на понад 90 днів - надається у п`ятикратному розмірі та має бути врахована при розрахунках у найближчому розрахунковому періоді.

Пунктом 3.6 глави 3 Мінімальних стандартів обумовлено, що постачальник самостійно визначає факт недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу, визначає споживача, якому він має надати компенсацію за недотримання мінімальних стандартів якості, та надає таку компенсацію без додаткового звернення зі сторони споживача.

Постачальник за домовленістю зі споживачем може надавати компенсацію іншим способом, у тому числі шляхом перерахування коштів споживачу за банківськими реквізитами (підпункт 3.8 глави 3 Мінімальних стандартів).

Оскільки у ТзОВ «Волиньгаз Збут» відсутні договірні відносини із побутовими споживачами з травня 2022 року та товариство не постачає природний газ і не виставляє рахунки попереднім споживачам за поставлений природний газ, то надання компенсації споживачам позивачем як попереднім постачальником здійснюється відповідно до пункту 3.8 глави 3 Мінімальних стандартів шляхом перерахування коштів споживачу за банківськими реквізитами.

Інформація щодо споживачів, які звернулися із заявами про повернення переплати, надавалась до НКРЕКП самим ТзОВ «Волиньгаз Збут» у звітності за формою №4-НКРЕКП-газ-якість-постачання за перший квартал 2023 року та містить, зокрема, прізвище, ім`я, по батькові споживачів, адреса об`єкта споживання, сума переплати, сума повернутих коштів, дата початку надання та закінчення надання послуги, тощо. Тож дані, необхідні для надання компенсації відповідно до пункту 3.8 глави 3 Мінімальних стандартів відомі позивачу, зокрема банківські реквізити споживачів, адже надавалися ними ТзОВ «Волиньгаз Збут» разом із письмовими вимогами щодо повернення переплати.

Таким чином, всі необхідні дані для ідентифікації споживачів у позивача є.

У разі ненадання постачальником компенсації за недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу в порядку, визначеному пунктом 3.4 цієї глави, споживач має право самостійно звернутися до постачальника із заявою за формою, наведеною в додатку 4 до цих Стандартів та вимог. У разі необґрунтованої відмови у наданні компенсації або залишення заяви без розгляду споживач має право звернутись до НКРЕКП та її територіальних органів або до суду (підпункт 3.10 глави 3 Мінімальних стандартів).

З наведеного слідує, що відсутність додаткової заяви про надання компенсацій від споживачів відповідно до пункту 3.10 глави 3 Мінімальних стандартів не є підставою для ненадання компенсації, а подання такої заяви є правом споживача, а не обов`язком.

Відповідно до пункту 3.14 глави 3 Мінімальних стандартів компенсація за недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу не надається у випадках, якщо недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу було спричинено доведеними: форс-мажорними обставинами, що підтверджується відповідно до чинного законодавства; діями споживача, що призвели до затримки у наданні послуг.

Із змісту Постанови №1416 видно, що затримка у наданні послуги внаслідок форс-мажорних обставин або з вини споживачів має бути документально підтверджена (пункт 3.1 розділу 3 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4-НКРЕКП-газ- якість-постачання (квартальна) «Звіт щодо показників комерційної якості надання послуг з постачання природного газу та надання компенсацій споживачам»).

Згідно з поясненнями ТзОВ «Волиньгаз Збут» до акта перевірки від 11 жовтня 2023 року №427 причинами несвоєчасного повернення переплати споживачам вказано форс-мажорні обставини (військова агресія російської федерації проти України та введення воєнного стану в України). Позивач разом з цими поясненнями надав НКРЕКП копію листа від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 (а.с.25 том 3), яким Торгово-промислова палата України засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України та введення воєнного стану в України є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) та з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язкам виконання яких/-го настало згідно з умовами договору контракту угоди законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Водночас НКРЕКП визнано безпідставним покликання ТзОВ «Волиньгаз Збут» на лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 як на підставу настання форс-мажорних обставин.

Відповідно до частини другої статті 14-1 Закону України від 02 грудня 1997 року №671/97-ВР «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/ імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами шляхом видачі сертифіката (частина третя статті 14, частина перша статті 14-1 названого Закону).

Аналізуючи зміст обставин, викладених у листі Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 25 січня 2022 року у справі №904/3886/21, відповідно до яких ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи:

вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності;

форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом;

наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката.

Крім того, згідно з висновками Верховного Суду у постанові від 15 червня 2023 року у справі №910/8580/22 лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин; форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні; наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Також у постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі №912/750/22 викладено висновок про те, що лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

У постанові від 07 червня 2023 року у справі №906/540/22 Верховний Суд висновував, що лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 адресований «Всім, кого це стосується», тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні; такий лист не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Ці висновки знайшли продовження у постанові Верховного Суду від 29 червня 2023 року у справі №922/999/22, де, з-поміж іншого, вказано, що наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Той факт, що Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, сам по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/ неналежне виконання договірних зобов`язань.

Отже, відповідач обґрунтовано під час прийняття постанови від 08 листопада 2023 року №2071 та розпорядження від 08 листопада 2023 року №304-р не взяв до уваги лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, який є документом загального інформаційного характеру та не може вважатися сертифікатом, виданим відповідно до положень статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» і не є доказом настання форс-мажору (обставин непереборної сили) для певного суб`єкта господарювання у конкретному зобов`язанні.

Цей висновок узгоджується з висновками Верховного Суду у постановах від 15 червня 2023 року у справі №910/8580/22, від 13 липня 2023 року у справі №560/9742/22.

Суд підкреслює, що під час перевірки та прийняття оскаржуваних постанови від 08 листопада 2023 року №2071 та розпорядження від 08 листопада 2023 року №304-р позивачем не було надано сертифікату уповноваженої установи, який би підтверджував настання випадків, які можливо віднести до обставин непереборної сили - форс-мажору.

Суд також враховує, що долучений вже до позовної заяви сертифікат від 07 травня 2024 року №5600-24-0926 (а.с.85-86 том 1), виданий ТзОВ «Волиньгаз Збут» Рівненською торгово-промисловою палатою, станом на момент винесення спірних постанови та розпорядження вказаного сертифікату не існував та він також не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору (зобов`язання), виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Так сертифікатом від 07 травня 2024 року №5600-24-0926 засвідчено форс-мажорні обставини щодо обов`язку (зобов`язання) ТзОВ «Волиньгаз Збут», а саме «щодо виконання Мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 21 вересня 2017 року №1156, та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16 лютого 2017 року №201, у термін до 06 травня 2024 року за постановою НКРЕП від 21 вересня 2017 року №1156 у редакції постанови НКРЕКП від 10 листопада 2022 року №1415, наказу Міністерства енергетики України від 08 червня 2022 року №198». Форс-мажорними обставинами у сертифікаті від 07 травня 2024 року №5600-24-0926 вказано переведення побутових споживачів «заднім числом» до постачальників ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» відповідно до наказу Міністерства енергетики України від 08 червня 2022 року №198 з 01 травня 2022 року та у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, введення на території України воєнного стану, значне скорочення штату працівників товариства.

Відповідно до пункту 6.2, підпункту 6.3.1 пункту 6.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (затверджений рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18 грудня 2014 року №44(5), зі змінами) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів. У заяві, зокрема, зазначається, які саме зобов`язання за договором, контрактом, угодою та/або законом, нормативним актом не можуть бути виконані у встановлений термін внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) з посиланням і наданням доказів таких обставин, початок їх виникнення і термін дії, які на думку Заявника унеможливили виконання цих зобов`язань у встановлений договором, контрактом, угодою та/або законом, нормативним актом термін та інші відповідні відомості.

Пункт 4 форми Заяви про засвідчення форс-мажорних обставин (Додаток №4 до Регламенту) імперативно вимагає визначення конкретного суб`єкта (в однині), перед яким необхідно виконувати обов`язки (зобов`язання).

Сертифікат, долучений до позовної зави, видавався не щодо окремого зобов`язання перед окремим побутовим споживачем.

Суд також вважає, що посилання позивача на військову агресією російської федерації проти України, введення на території України воєнного стану, не містять причинно-наслідкового зв`язку між обставиною/подією і неможливістю виконання заявником своїх конкретних зобов`язань, оскільки ТзОВ «Волиньгаз Збут» та об`єкти споживачів, щодо яких недотримано мінімальні стандарти якості, згідно з даними реєстру надання послуг та письмових звернень споживачів не знаходяться на територіях, на яких велись бойові дії у першому кварталі 2023 року (період, що перевірявся) або тимчасово окупованих російською федерацією згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року №309 (зі змінами).

Одночасно суд зазначає, що переведення споживачів відповідно до наказу Міністерства енергетики України від 08 червня 2022 року №198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам» (а.с.87-88 том 1) до іншого постачальника не є свідченням непередбачуваності обставин із забезпечення виконання ліцензіатом своїх зобов`язань відповідно до вимог Ліцензійних умов та Мінімальних стандартів.

Так актом перевірки від 11 жовтня 2023 року №427 зафіксовано надходження до позивача заяв споживачів про повернення переплати вартості природного газу на їх поточний рахунок у першому кварталі 2023 року. Водночас проміжок часу між прийняттям Міністерством енергетики України наказу від 08 червня 2022 року №198 та отриманням позивачем заяв від споживачів про повернення переплати вартості природного газу складає загалом півроку.

Таким чином, надіслані на адресу позивача вимоги про повернення переплати вартості природного газу не є подією, яку позивач не міг передбачити, чи подією яка носить надзвичайний характер.

Отже, на момент надходження у першому кварталі 2023 року вимог споживачів про повернення переплати вартості природного газу позивач знав про наявність таких переплат та міг передбачити появу таких вимог споживачів.

Позивач у позовній заяві стверджує, що несвоєчасний розгляд звернень також відбувся через їх велику кількість, падіння рівня розрахунків, енергетичну кризу в країни.

Між тим позивачем не доведено належними доказами таких обставин, а так само причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

Тому всі обставини, на які посилається позивач, не звільняють його від виконання визначених законодавством обов`язків та не є підставою для скасування спірного рішення та розпорядження в частині зазначеного порушення.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону №1540-VIII за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, та суб`єктів, що належать до особливої групи споживачів, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді: застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень; накладення штрафу; зупинення дії ліцензії; анулювання ліцензії.

За приписами частини четвертої статті 22 Закону №1540-VIII Регулятор застосовує штрафні санкції до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених цим Законом, законами України «Про ринок електричної енергії», «Про природні монополії», «Про питну воду та питне водопостачання», «Про ринок природного газу», «Про теплопостачання», «Про енергетичну ефективність».

Пунктом 1 частини другої статті 59 Закону України від 09 квітня 2015 року №329-VIII «Про ринок природного газу» (далі Закон №329-VIII) передбачено, що правопорушеннями на ринку природного газу зокрема є: порушення ліцензіатами відповідних ліцензійних умов провадження господарської діяльності.

Відповідно до підпункту «б» пункту 5 частини четвертої статті 59 Закону №329-VIII Регулятор у разі скоєння правопорушення на ринку природного газу приймає у межах своїх повноважень рішення про накладення штрафів на суб`єктів ринку природного газу (крім споживачів) у таких розмірах: від 3000 до 100000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність на ринку природного газу, що підлягає ліцензуванню: за порушення ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності на ринку природного газу, що підлягає ліцензуванню.

Згідно із частиною п`ятою статті 59 Закону №329-VIII під час визначення санкцій за порушення, передбачені цією статтею, Регулятор враховує серйозність і тривалість правопорушення, наслідки правопорушення для інтересів ринку природного газу та його суб`єктів, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини. Поведінка правопорушника, спрямована на зменшення негативних наслідків правопорушення, негайне припинення правопорушення після його виявлення, сприяння виявленню правопорушення Регулятором під час перевірки вважаються пом`якшуючими обставинами. Поведінка правопорушника, спрямована на приховування правопорушення та його негативних наслідків, на продовження вчинення правопорушення, а також повторне вчинення правопорушення на ринку природного газу вважаються обтяжуючими обставинами.

Постановою НКРЕКП від 29 вересня 2023 року №1800 затверджено Порядок (методику) визначення розміру штрафів, які накладаються Регулятором.

За результатами розгляду акту 02 жовтня 2023 року №408 НКРЕКП відповідно до статей 17, 19 та 22 Закону №1540-VIII, статті 59 Закону №329-VIII була прийнята постанова №2071, якою на ТзОВ «Волиньгаз Збут» накладено штраф у розмірі 115736,00 грн за порушення підпункту 25 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов (а.с.72-73 том 1).

Позов не містить будь-яких посилань щодо незгоди позивача із застосованим розміром штрафу.

Поряд з тим суд вважає за необхідне зауважити, що у постанові від 21 квітня 2021 року (справа №480/2675/20) Верховний Суд сформулював висновок стосовно наявності у НКРЕКП дискреційних повноважень щодо визначення конкретного розміру штрафної санкції, за змістом якого якщо за результатом проведеної у встановленому порядку перевірки НКРЕКП виявлено порушення у діяльності суб`єкта господарювання, то вирішення питання про визначення конкретного розміру санкцій у межах, встановлених частиною четвертою з урахуванням вимог частини п`ятої статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», є дискреційним повноваженням НКРЕКП».

Верховний Суд у постанові від 29 травня 2024 року у справі №600/2656/21-а вказав, що зазначений висновок є застосовним і до обставин справи при наданні оцінки межам дискреційних повноважень НКРЕКП під час застосування штрафу згідно зі статтею 59 Закону України «Про ринок природного газу», оскільки норми законів України «Про ринок електричної енергії» (стаття 77) та «Про ринок природного газу» (стаття 59) є ідентичними щодо відповідальності за порушення Ліцензійних умов, обставин і умов, які підлягають врахуванню Регулятором та відмінні лише за розміром штрафів. Крім того, штрафи за порушення Ліцензійних умов на ринку електричної енергії та ринку природного газу застосовує один і той же орган НКРЕКП, яким застосовуються аналогічні принципи і підходи до застосування штрафів за порушення на ринку електричної енергії та природного газу, визначені Законом №1540-VIII.

У розглядуваному випадку НКРЕКП застосувала до товариства санкції в межах наданих повноважень з урахуванням критеріїв, які впливають на визначення розміру санкції (а.с.184-185 том 1).

Одночасно розпорядженням від 08 листопада 2023 року №304-р ТзОВ «Волиньгаз Збут» зобов`язано усунути порушення підпунктів 18 та 25 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов, для чого у строк до 24 листопада 2023 року: надати скориговану форму звітності №4-НКРЕКП-газ-якість-постачання (квартальна) за перший квартал 2023 року та сплатити компенсацію 296 споживачам за недотримання Мінімальних стандартів, про що повідомити НКРЕКП (а.с.74-75 том 1). Такі повноваження визначені абзацом третім частини п`ятої статті 14 Закону №1540-VIII, пунктом 10.4 глави 10 Порядку №428.

На переконання суду, встановлені у цій справі обставини вказують на обґрунтованість прийнятих НКРЕКП постанови від 08 листопада 2023 року №2071 та розпорядження від 08 листопада 2023 року №304-р.

З огляду на викладене суд вважає, що відповідачем проведена перевірка ТзОВ «Волиньгаз Збут» відповідно до норм чинного законодавства, а постанова від 08 листопада 2023 року №2071 та розпорядження від 08 листопада 2023 року №304-р прийняті НКРЕКП з дотриманням вимог Закону №1540-VIII, Закону №329-VIII, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно, а тому в силу вимог статті 2 КАС України підстави для задоволення позову відсутні.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, то судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачу.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут» (43024, Волинська область, місто Луцьк, проспект Молоді, 14А, ідентифікаційний код юридичної особи 39589216) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, місто Київ, вулиця Сім`ї Бродських, 19, ідентифікаційний код юридичної особи 39369133) про визнання протиправними та скасування постанови та розпорядження відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк