Справа № 727/6601/24
Суддя: Чебан В. М.
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/6601/24
Провадження № 2-а/727/50/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Алієв А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бондар Юлія Олександрівна до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бондар Ю.О., звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до змісту якого вказує, що 31.05.2024 близько 13:00 год. його, ОСОБА_1 , проти його власної волі, будь-яких правових підстав доставили військовослужбовці прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що знаходиться в АДРЕСА_1 з метою уточнення його персональних даних та даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними ЄДРПВР.

Позивач стверджує, що під час його перебування на території четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 були уточнені його військово-облікові дані.

Вказує, що після такого оновлення даних йому було запропоновано працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 одразу ж пройти медичний огляд військово-лікарської комісії.

При цьому, зазначає, що повістку на проходження ВЛК йому не виписали та не вручили, а також йому не було надано для ознайомлення направлення керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 на проходження ВЛК.

Стверджує, що він відмовився від негайного проходження ВЛК, так як не був готовий до такого негайного огляду, у зв`язку із чим головний спеціаліст відділення обліку мобілізаційної роботи четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 склав протокол серії 4 №322 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вважає, що ним не було порушено ані правил військового обліку, ані інших вимог ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Вказує, що 03.06.2024 року, 07.06.2024 року, 10.06.2024 року та 13.06.2024 року представником позивача було направлено відповідачеві адвокатські запити на електронну адресу: https://www.mil.gov.ua/kontakti/oblasni-vijskomati.html з метою уточнення обставин складення протоколу та отримання матеріалів адміністративної справи, однак відповіді на вищевказані адвокатські запити вони отримали лише 13.06.2024 року та 26.06.2024 року, тобто після винесення ІНФОРМАЦІЯ_5 спірної постанови від 06.06.2024 року.

Позивач стверджує, що 25.06.2024 року за адресою його місця проживання надійшла постанова ІНФОРМАЦІЯ_4 №2343 від 06.06.2024 року по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач вважає вищевказану постанову ІНФОРМАЦІЯ_4 №2343 від 06.06.2024 року незаконною, оскільки ознайомитись з матеріалами адміністративної справи, на підставі вищевказаних адвокатських запитів, в тому числі й від 03.06.2024 року, йому надано так і не було, що позбавило його можливістю написати відповідні заперечення на зазначений протокол

Також, вважає, що уповноважена особа при розгляді справи не з`ясувала усіх обставин, що мають значення для справи, зокрема не з`ясувала причину невручення йому повістки про виклик в ІНФОРМАЦІЯ_5 та не забезпечила реалізацію його прав, в тому числі й права на захист.

Стверджує, що йому не було доведено до відома під підпис працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 вимоги щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду.

На основі викладеного, позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бондар Ю.О., просив суд визнати протиправною, скасувати постанову № 2343 від 06.06.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про накладення штрафу в розмірі 17000,00 гривень та закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 за відсутністю складу правопорушення; стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по справі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Бондар Ю.О. в судове засідання не з`явились, однак до його початку представник позивача спрямувала до суду заяву, відповідно до змісту якої просила суд розглянути справу у їх відсутність, вимоги адмінпозову підтримує у повному обсязі, просить суд його задовольнити.

Згідно спрямованої до суду представником позивача відповіді на відзив остання вказує, що чинним законодавством України передбачено, що для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби громадяни викликаються відповідною повісткою, в якій вказується мету проходження медичного огляду, зокрема для визначення придатності до військової служби. Виклик громадян здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.

Стверджує, що повістку на проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби позивачу не виписували та не вручали.

Представник позивача вважає, що відмова позивача від проходження ВЛК не є порушенням законодавства про військовий обов`язок та військову службу чи про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, оскільки законних підстав проходити такий медичний огляд у вигляді обов`язку у позивача не виникло.

Представник позивача стверджує, що позивача ОСОБА_1 незаконно доставили до ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема уповноваженою особою відповідача не було виписано та не було вручено відповідну повістку, а також незаконно було направлено позивача на проходження медичного огляду, що, на її думку, свідчить про незаконність спірної постанови № 2343 від 06.06.2024 року.

На основі викладеного, позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Бондар Ю.О. просять суд задовольнити їх адміністративний позов в повному обсязі.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, однак до його початку спрямувала до суду заяву, відповідно до змісту якої просила суд розглянути справу у її відсутність, вимоги адмінпозову не визнає, просить відмовити в задоволенні позову.

Згідно спрямованого до суду відзиву на адміністративний позов, представник відповідачів вказує, що позивач ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, 31.05.2024 року о 13:00 год., знаходячись в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 за рішенням начальника вказаного відділу був направлений на військово-лікарську комісію з метою визначення придатності до військової служби під час мобілізації, однак позивач відмовився від проходження військово-лікарської комісії, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, у зв`язку із чим уповноваженою особою четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 складено адміністративний протокол серії 4 № 322 від 31.05.2024 року.

Стверджує, що чинне законодавство України не містить заборони щодо направлення військовозобов`язаного для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення придатності для проходження військової служби в день виявлення такого військовозобов`язаного, зважаючи на покладені на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки завдання щодо призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також не містить обов`язку видачі перед цим повістки для проходження ВЛК, оскільки ВЛК проводиться за направленням керівника відповідного ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не за повісткою.

Вказує, що відповідне направлення керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 наявне в матеріалах справи.

Представник відповідача вважає, що відмова від проходження військово-лікарської комісії в особливий період вказує на небажання позивача виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни.

Зазначає, що після складання протоколу серії 4 № 322 від 31.05.2024 року відносно позивача другий примірник даного протоколу був вручений позивачеві ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис в протоколі, що на її думку, свідчить про те, що позивачу та його представнику, було відомо про дату, час та місце розгляду справи за вищевказаним протоколом про адміністративне правопорушення.

Вказує, що незважаючи на вищевикладені обставини позивач та його представник для участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення не прибули, будь-яких клопотань від нього чи його представника щодо перенесення дати розгляду справи не надходило.

Представник відповідача стверджує, що відповідно до наданих представником позивача знімків екрану з відправкою адвокатських запитів вбачається, що вони були направлені на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_7 , а не електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому, на її думку, вищевказані адвокатські запити не могли бути вчасно отримані ІНФОРМАЦІЯ_8 .

На основі викладеного, представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , просить суд відмовити в задоволенні адмінпозову в повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 31.05.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 було видано позивачу ОСОБА_1 направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації №4/1135 від 31.05.2024 року (а.с.74).

Згідно відомостей з Журналу реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, виданих військовозобов`язаним та резервістам для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.92, 24 зворот), вбачається, що 31.05.2024 року позивач ОСОБА_1 відмовився від отримання вищевказаного направлення (запис №1135).

Крім цього, зазначене також викладено в Акті про відмову в отриманні повідомлення від 31.05.2024 року (а.с.73 зворот), відповідно до змісту якого позивачу ОСОБА_1 31.05.2024 року було повідомлено головним спеціалістом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 вимоги закону щодо обов`язку проходження медичного огляду військово-лікарською комісією, а також зафіксовано відмову позивача ОСОБА_1 від проходження вищевказаного огляду та отримання відповідного направлення.

Згідно з протоколом ІНФОРМАЦІЯ_2 серії 4 № 322 від 31.05.2024 року ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним, 31.05.2024 року о 13:00 год., знаходячись в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 за рішенням начальника вказаного відділу був направлений на військово-лікарську комісію з метою визначення придатності до військової служби під час мобілізації, однак відмовився від проходження військово-лікарської комісії, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, чим своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с.37-38, 72-73).

При цьому, вищевказаний протокол ІНФОРМАЦІЯ_2 серії 4 № 322 від 31.05.2024 року (а.с.37-38, 72-73) містить пояснення позивача ОСОБА_1 , відповідно до змісту яких останній вказує: «не маю намірів воювати, тому що психологічно не готовий», а також відмітки (підписи позивача) про отримання останнім копії вищевказаного протоколу, про ознайомлення позивача з його правами та про повідомлення його про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема про те, що розгляд вищевказаної справи про адмінправопорушення відбудеться 06.06.2024 року о 14:00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 .

На підставі вищезазначеного протоколу ІНФОРМАЦІЯ_2 серії 4 № 322 від 31.05.2024 року (а.с.37-38, 72-73), начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 06.06.2024 року було розглянуто вищевказану справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову № 2343 від 06.06.2024 року, відповідно до змісту якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. (а.с.32, 75 зворот - 76).

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Відповідно до абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вбачається, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Відповідно до п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ №154 від 23 лютого 2022 року, вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

При цьому, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та подальшої мобілізації громадян України, серед іншого встановлено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п. 74 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» №560 від 16 травня 2024 року, вбачається, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

При цьому, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, відмовився від отримання направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації №4/1135 від 31.05.2024 року (а.с.74), а також відмовився від повідомлення під особистий підпис щодо відповідальності громадян за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, а саме: копією журналу реєстрації направлень на військово-лікарську комісію виданих військовозобов`язаним та резервістам для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.92, 24 зворот) та копією Акту про відмову в отриманні повідомлення від 31.05.2024 року (а.с.73 зворот).

Вказані письмові докази, на переконання суду, свідчать про послідовну та чітку відмову позивача ОСОБА_1 від проходження медичного огляду ВЛК за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Враховуючи вищевикладені вимоги закону, а також беручи до уваги вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки останній будучи військовозобов`язаним відмовився від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особливий період, тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Водночас, відомостей відносно того, що позивач ОСОБА_1 не має статусу військовозобов`язаного, чи має підстави для відстрочки від призову під час мобілізації матеріали даної адміністративної справи не містять.

При цьому, суд не бере до уваги твердження представника позивача відносно того, що для направлення позивача ОСОБА_1 для проходження медичного огляду ВЛК відповідачу необхідно було вручити позивачу відповідну повістку, оскільки дане твердження спростовується вищезазначеним п. 74 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» №560 від 16 травня 2024 року, відповідно до змісту якого військовозобов`язаний направляється для проходження медичного огляду ВЛК шляхом вручення йому відповідного направлення, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.74).

Крім цього, суд вважає хибним посилання представника позивача на те, що позивача ОСОБА_1 було доставлено військовослужбовцями прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_9 для оновлення його персональних військово-облікових даних, оскільки відомостей зазначеного (відповідної повістки, розпорядження, тощо) матеріали даної адміністративної справи не містять.

Зазначені обставини також не вказані в листах ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11, 13), на які посилається представник позивача, та які були спрямовані відповідачем 13.06.2024 року та 26.06.2024 року у відповідь на адвокатські запити.

При цьому, посилання представника позивач на незаконність дій військовослужбовцями прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , які ніби-то безпідставно доставили позивача ОСОБА_1 до четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 , що знаходиться в місті Новоселиця, не є предметом даної адмінісправи, а також не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами (відповідною заявою про злочин, відомостями з ЄРДР, висновком дисциплінарної комісії, вироком чи постановою суду, тощо).

При цьому, будь-яких доказів щодо оскарження дій працівників ТЦК в передбаченому законом порядку, позивачем суду також не представлено.

Також, на переконання суду, не заслуговують на увагу, твердження представника позивача про порушення відповідачем процедури розгляду справи, передбаченої нормами КУпАП, зокрема на те, що відповідачем, всупереч вимогам закону не було спрямовано представнику позивача у відповідь на адвокатський запит від 03.06.2024 року копії матеріалів вищевказаної адміністративної справи, виходячи з наступного.

Так, відповідно до спрямованих представником позивача скріншотів з електронної скриньки, вбачається, що вищевказані адвокатські запити, в тому числі й адвокатський запит від 03.06.2024 року, були спрямовані представником позивача на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_7 (https://www.mil.gov.ua/kontakti/oblasni-vijskomati.html), а не електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка також міститься у відкритому доступі в мережі «Інтернет».

При цьому, позивач та його представник також не були позбавлені можливості з`явитись в ІНФОРМАЦІЯ_8 та ознайомитись з матеріалами адмінсправи безпосередньо в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім цього, суд вважає хибним твердження представника позивача відносно того, що позивач не був повідомлений під підпис працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 про вимоги щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду, оскільки згідно вищезазначеної копії Акту про відмову в отриманні повідомлення від 31.05.2024 року (а.с.73 зворот), вбачається, що позивач ОСОБА_1 відмовився від підпису щодо його ознайомлення з вимогами законодавства про мобілізацію та мобілізаційну підготовку.

Разом з тим, суд не бере до уваги спрямовану до суду представником відповідача копію Акту про відмову від отримання направлення на ВЛК від 31.05.2024 року (а.с.113), оскільки вищезазначений письмовий доказ в порушення ч.3 ст.79 КАС України, був спрямований представником з порушенням строку подачі відповідних доказів відповідачем.

При цьому, обґрунтованого клопотання про поновлення строку для звернення до суду з відповідними доказами від представника відповідача до суду не надходило.

Водночас, незважаючи на цю обставину, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 була доведена працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 та підтверджується іншими вищезазначеними належними та допустимими доказами.

Згідно із статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення та визначати функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу(п.п. 12-13 Положення № 154).

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ч. 1 ст. 256 КУпАП).

За правилами ч.ч. 2, 3, 4 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із вимогами ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі№536/583/17).

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач правомірно розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо позивача за відсутності позивача та за результатом такого розгляду прийняв законну та обґрунтовану постанову №2343 від 06.06.2024 року року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, відповідно до п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Обґрунтовуючи цю постанову, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в адміністративному позові ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бондар Ю.О. до ІНФОРМАЦІЯ_10 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення слід відмовити.

Згідно із положеннями ст.139 КАС України при задоволенні позову суд стягує із відповідача судові витрати по справі, а враховуючи встановлену відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд не знаходить підстав для стягнення із відповідача судових витрат у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 55 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», керуючись ст.ст. 9, 210-1, 235, 251, 254, 256, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 20, 72, 77, 90, 139, 159, 205, 229, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бондар Юлія Олександрівна до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: