Справа № 460/6911/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

за результатами вирішення заяви про відвід

01 серпня 2024 року Р і в н еСправа №460/6911/24

Рівненський окружний адміністративний суд в складі судді Н.О. Дорошенко, розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді у адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ в Рівненській області відповідач), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення обчислення та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати поточної пенсії відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на підставі судових рішень у справах №460/4451/19, №460/7558/20, №460/7559/20, №460/7814/20 за період з 01.07.2020 по 15.05.2024;

зобов`язати відповідача нарахувати позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати поточної пенсії відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на підставі судових рішень у справах №460/4451/19, №460/7558/20, №460/7559/20, №460/7814/20, яку розрахувати за період з 01.07.2020 по 15.05.2024;

стягнути з відповідача за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати поточної пенсії відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, згідно із судовими рішеннями у справах №460/4451/19, №460/7558/20, №460/7559/20, №460/7814/20 за період з 01.07.2020 по 15.05.2024;

стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, у вигляді недоотриманої державної (основної) поточної пенсії за період з 01.07.2020 по 15.05.2024 у розмірі - 155473,84 грн, завданої неправомірними діями та бездіяльністю відповідачем;

стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача - 3% річних з у розмірі - 18274,55 грн, та інфляційні збитки у розмірі - 83451,68 грн.

Ухвалою від 03.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

31.07.2024 від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючого судді Дорошенко Н.О. (вх.№38933/24), в якій зазначено, зокрема:

"В межах справи №460/18496/23 суддя Дорошенко Н.О., вирішила познущатись з позивача, захистити протиправність відповідача, зухвало ігнорувати норми Конституції України, та Законів України №2262-ХІІ, №2011-XII, №1282-XII. Свідомо не враховано правові висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладено у постановах від 09.06.2022 у справі № 520/2098/19, від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, від 24.06.2020 у справі № 1608324/19. Всупереч постанови Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17 та судових рішень за позовом цього позивача, якими уже вирішено спір на користь позивача щодо тієї ж індексації грошового забезпечення у меншому розмірі за цей період, тобто з дня призначення пенсії з 29.09.2017, ухвалювала рішення суду, яке є очевидно незаконним та необґрунтованим із ігноруванням усіх доказів у справі №460/18496/23, тобто свідомо.

...суддя Дорошенко Н.О. свідомо враховує постанову Верховного Суду від 30.01.2024 у справі № 580/1974/23, яка не підлягає застосуванню до ОСОБА_1 .

...суддя Дорошенко Н.О. зловживаючи тлумачить норми законів у такий спосіб, щоб створювати перешкоди, формально підходить до цих норм, усувається, захищаючи протиправність відповідача, який не збирається їх виконувати, що є зловживанням судді Дорошенко Н.О .

При цьому, ухвалення рішення суду згідно власної фантазійної творчості всупереч Законам України, не означає, що позивач припинить звертатись до суду, а навпаки продовжить подавати наступні позови, до відновлення своїх законних прав та інтересів, незалежно від їх кількості. Висновки судді Дорошенко Н.О. здійснено на підставі власної фантазійної творчості.

Суддя Дорошенко Н.О, немає повноважень на ухвалення рішень з урахуванням навмисного тлумачення норм права в інший спосіб ніж зазначено законом та нормативно-правовим актом, оскільки ці дії можуть бути здійснені Верховною Радою України, а не суддею Дорошенко Н.О, задля обмеження прав громадян України, що не могла не розуміти суддя Дорошенко Н.О, відповідно позивач готує та подасть дисциплінарну скаргу до ВРП на суддю Дорошенко Н.О , та на колегію суддів апеляційного суду.

... Суддя Дорошенко Н.О, цілеспрямовано перешкоджає позивачу, чинить незаконні перепони, що є зловживанням судді, та є неприпустимим.

Очевидне свавілля відповідача, яке триває роками суддя Дорошенко Н.О. лише заохочує та вживає зусиль для того щоб знущатися з позивача, суцільна зневага до норм Конституції та законів України, до законних прав позивача.

Суддя Дорошенко Н.О. вважає, що ніякі норми Конституції України та Закону № 22262-ХІІ не підлягають застосуванню, оскільки так бажає суддя Дорошенко Н.О., що є зловживанням даної судді.

В цілому свідчить і про відсутність будь-яких законів моралі та безумовно наразі заслуговує уваги ВРП, оскільки раніше позивач не бажав подавати скарги, проте суддя Дорошенко Н.О. переконала про обов`язковість подання дисциплінарних скарг на постійній основі.

Якщо суддя Дорошенко Н.О. вважає, що фантазійна творчість даної судді припинить звернення позивача до суду, то зовсім навпаки, позивач лише збільшить кількість позовів, до поки не відновить свої законні права та інтереси, а на кожне ігнорування норм законів України буде подано дисциплінарну скаргу до ВРП.

...Неповага до прав громадян та законних інтересів, всупереч нормам Конституції та законодавства України, посилює переконання того, що вирішити спір (правову проблему), використовуючи звернення до суду, є не завжди ефективним, що викликає у позивача значні сумніви у неупередженості або об`єктивності судді Дорошенко Н.О."

Оцінюючи наведені підстави для відводу судді, суд враховує таке.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, важливим питанням для реалізації механізму відводу судді є саме об`єктивне та обґрунтоване підтвердження прямої чи опосередкованої заінтересованості судді в результаті розгляду справи, а також наявність законних сумнів у неупередженості такого судді.

Підстави для відводу судді встановлені статтями 36, 37 КАС України.

За правилами частин першої та другої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, а саме обставин щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.

Слід зазначити, що головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного закону не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість (безсторонність) судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості необхідно керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Так ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

У пунктах 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02) зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Суд зазначає, що позивачем до заяви про відвід не долучено жодного доказу на підтвердження та обґрунтування факту прямої чи опосередкованої заінтересованості судді в результаті розгляду справи чи обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Окрім цього, зі змісту самої заяви про відвід неможливо встановити жодних конкретизованих фактів з приводу того, в чому ж полягає пряма чи опосередкована заінтересованість судді в результаті розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Для відведення судді в разі наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності, необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді.

Тому, не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Отже, аргументи, якими заявник мотивує свою заяву, не викликають обґрунтованих сумнівів в об`єктивності судді, оскільки відсутні докази, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду на «суб`єктивний критерій», так і з погляду на «об`єктивний критерій», сформульовані Європейським судом з прав людини.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій в ухвалі від 17.07.2020 у справі №826/11409/17.

Суд не встановив наявність обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 КАС України, що могли б стати підставою для відводу судді Н.О. Дорошенко Крім того, суд зазначає, що заявником не надано доказів упередженості або необ`єктивності судді у вирішенні даної справи для цілей відводу на підставі пункту 4 частини першої статті 36 КАС України.

Водночас, обставини, зазначені позивачем у заяві про відвід судді Дорошенко Н.О., є лише висловленням власної думки (судження) особи, що не може породжувати жодного рішення у справі, на відміну від висновків, сформованих судом за результатами безпосереднього, всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів та доводів, наданих сторонами і третіми особами, а відтак, не вказують на будь-яку упередженість чи зацікавленість судді у результатах судового розгляду.

При цьому, незгода позивача із судовими рішеннями у інших судових справах, розгляд яких здійснювався або здійснюється на даний час суддею Дорошенко Н.О., не може бути підставою для відводу судді у цій адміністративній справі та не може свідчити про наявність обґрунтованих сумнівів щодо безсторонності та незалежності суду під час розгляду такої справи, як того вимагає Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, практика Європейського суду та вимоги національного законодавства.

Більше того, суд зауважує, що на час подання заяви про відвід та її вирішення судом розгляд справи по суті ще не розпочався. Крім ухвали про відкриття провадження у справі судом не ухвалювалося інших процесуальних рішень у цій справі. Тому твердження позивача про існування упередженості чи зацікавленості з боку судді Дорошенко Н.О. є безпідставним.

З огляду на викладене, заява про відвід головуючого судді Дорошенко Н.О. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36-40, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати заяву про відвід головуючого судді Н.О. Дорошенко за вх.№38933/24 від 31.07.2024 необґрунтованою та передати справу №460/6911/24 для вирішення питання про відвід судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і підлягає визначенню у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.О. Дорошенко