Справа № 240/1959/23
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м. Житомир справа № 240/1959/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у зарахуванні йому періоду роботи з 03.05.1983 по 30.10.1990 в півтора кратному розмірі до загального стажу роботи у районі Крайньої Півночі та заробітної плати за вказаний період;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити йому перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 19.07.2022, із врахуванням розміру заробітної плати, отриманої за період роботи з 03.05.1983 по 30.10.1990 на Полярнинськом гірничо-збагачувальному комбінаті, що знаходився на території Чукотського автономного округу, який відноситься до районів Крайньої Півночі, згідно архівної довідки від 10.08.2021 №04-16/Б-499, виданої Муніципальним казенним підприємством "Адміністративно-господарська служба, Єдина чергово-диспечерська служба, архів міського округу Егвекінот".

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що при призначенні йому пенсії за віком до страхового стажу не був зарахований в півтора кратному розмірі період його роботи з 03.05.1983 по 30.10.1990 на Полярнинськом гірничо-збагачувальному комбінаті, що знаходився на території, яка відноситься до районів Крайньої Півночі, а також при визначенні розміру призначеної йому пенсії не було враховано заробітну плату, яку він отримував у вказаний період роботи. У зв`язку із цим, він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із відповідною заявою, однак отримав відмову, обґрунтовану тим, що питання врахування заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 може бути вирішене лише за умови підтвердження довідки про заробітну первинними документами. Позивач вважає така відмова є протиправною та порушує його право на належне пенсійне забезпечення, а тому він звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду провадження в адміністративній справі №240/1959/23 за позовом ОСОБА_1 було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Головне управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області надало до суду відзив на позовну заяву в якому заперечувало проти заявлених позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Аргументуючи таку позицію відповідач зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке за принципом екстериторіальності розглядало заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, позивачу з 08.06.2020 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", однак без врахування довідки про заробітну плату за період роботи до 01.07.2000. У зв`язку із цим, ОСОБА_1 звертався до управління із заявою щодо перерахунку його пенсії з урахуванням заробітної плати, вказаної в довідці від 10.08.2021 №04-16/Б-500. У відповідь на цю заяву листом від 19.07.2022 №18193-14659/Б-02/8-0600/22 позивачу було роз`яснено порядок обрахунку пенсійної виплати. Так, згідно з статтею 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв. При цьому, довідка про заробітну плату видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду отримавши певні документи для перерахунку пенсії, зобов`язаний здійснити перевірку обґрунтованості їх видачі, та відповідно й достовірності зазначених в них показників та фактів. За результатами проведених перевірок органом Пенсійного фонду приймається відповідне рішення, підтверджене актом перевірки, щодо законності обґрунтованості підстав видачі зазначених довідок й відповідно права на певний розмір пенсії. Відтак, у разі надання для призначення або перерахунку пенсій довідки про заробітну плату за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 01.07.2000, зазначена довідка може бути врахована для призначення або перерахунку пенсій тільки після обов`язкового її підтвердження первинними документами, на підставі яких було видано зазначену довідку. Підтвердження нарахування заробітної плати первинними документами є обов6язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням цієї заробітної плати. Довідки про заробітну без проведення перевірки первинних документів про нараховані суми заробітної плати для обчислення пенсії не враховуються. В контексті зазначеного відповідач вказав, що зарахування для обчислення пенсії позивача довідки про заробітну плату від 10.08.2021 №04-16/Б-500 за період до 01.07.2000 можливо лише при умові підтвердження цієї довідки первинними документами. Також відповідач звернув увагу, що в довідку від 10.08.2021 № 04-16/Б-500 включені північна надбавка та районний коефіцієнт. Однак, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 07.06.2018 у справі № 345/3172/17, від 26.09.2018 у справі №671/86/15-а, від 16.07.2019 у справі № 348/1724/17, від 28.11.2019 у справі №348/400/17, від 16.11.2022 у справі №345/4007/17, ні Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" , ні Законом України "Про пенсійне забезпечення" не передбачено включення в заробітну плату північної надбавки та районного коефіцієнту.

Крім того, з приводу зарахування до стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 03.05.1983 по 30.10.1990 на Полярнинськом гірничо-збагачувальному комбінаті, що знаходився на території, яка відноситься до районів Крайньої Півночі, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у відзиві вказало, що підставою для обчислення страхового стажу в пільговому розмірі є трудові договори, що укладалися на визначений строк. Відтак, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 04.08.1978 до страхового стажу позивача був зарахований період його трудової діяльності з 03.05.1983 по 30.10.1990 в районах Крайньої Півночі без пільгового обчислення, оскільки відсутні договори або інші документи, що підтверджують право на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі.

Враховуючи вищенаведені обставини та норми чинного законодавства Головне управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області просило відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи характер спірних правовідносин, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи (в порядку письмового провадження) відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що з 08.06.2020 ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області".

Згідно з матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 , пенсія йому була призначена з розрахунку страхового стажу 27 років 1 місяць 24 днів.

Відповідно до інформації, яка міститься в трудовій книжці ОСОБА_1 (серії НОМЕР_2 від 04.08.1978), в період з 03.05.1983 по 30.10.1990 на Полярнинськом гірничо-збагачувальному комбінаті в смт. Полярний Шмідтівського району Магаданської області СРСР (наразі - Іультинський район Чукотського автономного округу Російської Федерації).

Згідно Переліку районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначеного постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року №1029, Магаданська область відноситься до районів Крайньої Півночі.

Слід зауважити, що спір про те, що місцевість, де в період з 03.05.1983 по 30.10.1990 працював ОСОБА_1 , відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами відсутній.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що період роботи ОСОБА_1 з 03.05.1983 по 30.10.1990 на Полярнинськом гірничо-збагачувальному комбінаті (район Крайньої Півночі) був зарахований до його страхового стажу без пільгового обчислення, а отримана ним за вказаний період роботи заробітна плата, вказана в наданій пенсійному органу архівній довідці від 10.08.2021 №04-16/Б-499, виданій Муніципальним казенним підприємством "Адміністративно-господарська служба, Єдина чергово-диспечерська служба, архів міського округу Егвекінот", не була врахована при визначенні розміру його пенсії.

У зв`язку із цим, ОСОБА_1 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою від 20.06.2022, у відповідь на яку отримав лист від 19.07.2022 №18193-14689/Б-02/8-0600/22 з відмовою у врахування при визначенні розміру пенсії заробітної плати за період з 03.05.1983 по 30.10.1990. На обґрунтування відмови пенсійний орган в листі вказав, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. При цьому, орган, що призначає пенсію, має право вимагати відповідні документи від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та перевіряти обґрунтованість їх видачі. Для обчислення пенсії органи Пенсійного фонду України не враховують довідки про заробітну без проведення перевірки первинних документів про зараховані суми заробітної плати. З огляду на це, управління повідомило позивача, що питання врахування заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 може бути вирішене лише за умови підтвердження довідки про заробітну первинними документами.

Позивач вважає, що пенсійний орган протиправно, всупереч вимог 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування," не зарахував періоду його роботи з 03.05.1983 по 30.10.1990 на Полярнинськом гірничо-збагачувальному комбінаті (район Крайньої Півночі) до страхового стажу в півтора кратному розмірі (з розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців), та безпідставно не врахував отриману за цей період роботи заробітну плату при визначенні розміру його пенсії. У зв`язку із цим, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені в Законі України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV визначено право громадян України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-IVвідповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

В умовах дії солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально з урахуванням набутого ним страхового стажу та отриманого заробітку, з якого сплачувалися страхові внески.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

В частині 2 статті 24 Закону №1058-IV зазначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Система персоніфікованого обліку була впроваджена в України на підставі Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності 01.01.2004.

Відтак, періоди роботи особи до 01.01.2004 (до впровадження системи персоніфікованого обліку) зараховуються до її страхового стажу на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV, а періоди роботи після 01.01.2004 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, тобто підставою для зарахування таких періодів роботи до страхового стажу є сплата страхових внесків.

До набрання чинності Законом №1058-IV право громадян на державне пенсійне забезпечення було врегульовано Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Таким чином, системний аналіз норм Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" свідчить, що періоди роботи особи до 01.01.2004 зараховуються до її страхового стажу на підставі інформації, зазначеної в її трудовій книжці, а періоди роботи після 01.01.2014 - на підставі даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів уній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу додатковими документами виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Під час розгляду справи встановлено, що при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком період його роботи з 03.05.1983 по 30.10.1990 на Полярнинськом гірничо-збагачувальному комбінаті (район Крайньої Півночі) був зарахований до його страхового стажу в однократному розмірі (без пільгового обчислення), а не в півтора кратному розмірі (з розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців).

Вирішуючи спірні правовідносини в частині правомірності таких дій пенсійного органу, суд зазначає наступне.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 3 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19 січня 1993 року, передбачено, що при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства Російської Федерації.

Відповідно до статті 4 вказаної Тимчасової Угоди від 19 січня 1993 року, при обчисленні пенсії або її частини, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, до 1 січня 1991 року, на підставі статті 1 цієї Тимчасової Угоди на території України визначення загального трудового стажу роботи, середньомісячного заробітку і розміру пенсії здійснюється згідно з її законодавством.

Відповідно до пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом "д" статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 10 лютого 1960 року працівникам, що переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надається додатково пільга зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 26 вересня 1967 року № 1908-VII передбачено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", з п`яти до трьох років, а також встановлено надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Відповідно до частини 2 пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Президії Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16 грудня 1967 року № 530/П-28, пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 р. та статтею 3 Указу від 26 вересня 1967 р., надаються додатково працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни (включаючи осіб, які прибули з власної ініціативи), при умові укладення ними трудових договорів, про роботу в цих районах і місцевостях на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС № 530/п-28 від 16 грудня 1967 року період роботи у зазначених місцевостях зараховувався до загального трудового стажу у наступному порядку: за період з 01 березня 1960 року - один рік роботи зараховувався за один рік і 6 місяців; за період з 01 серпня 1945 року до 01 березня 1960 року один рік роботи зараховувався за два роки, якщо робітник мав право на пільги у відповідності з Указом Президії Верховної Ради СРСР від 01 серпня 1945 року. Пільгове обчислення трудового стажу відповідно до зазначених Указів поширювалось лише на робітників, які уклали письмові трудові договори про роботу на Крайній Півночі та прирівняних місцевостях, на підставі документів (трудової книжки, довідки), які б стверджували право на пільги. Таким документом був і письмовий договір, який укладався із робітниками і службовцями, що прибували для роботи на Крайню Північ.

Таким чином, документами, які підтверджують роботу особи на Крайній Півночі та прирівняних місцевостях та які надають право на обчислення стажу роботи на пільгових умовах є трудовий договір, трудова книжка або довідка.

При цьому, для здійснення обчислення стажу на пільгових умовах є достатнім наявність одного із вказаних документів.

Отже, з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 серпня 2019 року по справі №750/1717/16-а зазначив, що системний аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 29.09.1967 та Постановою № 148.

При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також, ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року по справі №396/153/17 зазначено, що : … з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 18 грудня 2018 року у справі №263/13671/16-а, від 10 січня 2019 року у справі № 352/1612/15а (2а/352/70/15), від 10 вересня 2019 року у справі № 348/2208/16-а, від 07 листопада 2019 року у справі №341/1327/17 (К/9901/10363/18).

Під час розгляду справи судом було досліджено трудову книжку ОСОБА_1 (серії НОМЕР_2 від 04.08.1978) та встановлено, що вона містить усі необхідні відомості, які підтверджують період його роботи з 03.05.1983 по 30.10.1990 на Полярнинськом гірничо-збагачувальному комбінаті в смт. Полярний Магаданської області СРСР.

Крім того, вказаний період роботи позивача підтверджується також і архівною довідкою Муніципального казенного підприємства "Адміністративно-господарська служба, Єдина чергово-диспечерська служба, архів міського округу Егвекінот" від 10.08.2021 №04-16/Б-499.

Крім того, згідно інформації, вказаної в архівні довідці від 10.08.2021 №04-16/Б-499 Полярнинський гірничо-збагачувальний комбінат, де працював позивач, розташований на території Чукотського автономного округу, який відноситься до районів Крайньої Півночі (до 1992 року в складі Магаданської області).

Суд зазначає, що перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року №1029 (далі - Перелік №1029).

Відповідно до зазначеного Переліку №1029 Магаданська область відноситься до районів Крайньої Півночі.

Оскільки між сторонами відсутній спір про те, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі, то це питання не потребує доказування при розгляду справи.

За встановлених обставин, коли факт роботи позивача в період з 03.05.1983 по 30.10.1990 в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в його трудовій книжці, які також безпосередньо кореспондуються з інформацією, вказаною в архівній довідці від 10.08.2021 №04-16/Б-499, суд, з урахуванням пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", приходить до висновку, що вказаний період роботи позивача в районах Крайньої Півночі підлягає пільговому зарахуванню до його стажу з розрахунку, як один рік роботи за один рік шість місяців.

Відтак, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі з 03.05.1983 по 30.10.1990 до його страхового стажу в пільговому обчисленні є протиправною, а тому заявлені позивачем в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи, що вказаний період роботи позивача з 03.05.1983 по 30.10.1990 в районах Крайньої Півночі, повністю підтверджується трудовою книжкою та архівною довідкою від 10.08.2021 №04-16/Б-499 , суд, застосовуючи механізм ефективного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 03.05.1983 по 30.10.1990 в Полярнинському гірничо-збагачувальному комбінаті (в районах Крайньої Півночі) у пільговому обчисленні, з урахуванням кратності (із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців).

Вирішуючи спірні правовідносини в частині позовних вимог, які стосуються неврахування вказаної в архівній довідці Муніципального казенного підприємства "Адміністративно-господарська служба, Єдина чергово-диспечерська служба, архів міського округу Егвекінот" від 10.08.2021 №04-16/Б-500 заробітної плати ОСОБА_1 за період його роботи з 03.05.1983 по 30.10.1990 в Полярнинському гірничо-збагачувальному комбінаті (в районах Крайньої Півночі), при визначенні розміру його пенсії, суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у врахуванні при визначенні розміру пенсії заробітної плати ОСОБА_1 за період з 03.05.1983 по 30.10.1990 стало не підтвердження вказаної в довідці від 10.08.2021 №04-16/Б-500 інформації про таку заробітну плату первинними документами.

Надаючи правову оцінку правомірності таких дій відповідача, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 рок. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Таким чином, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №358/1179/17 та від 18.10.2018 у справі №539/758/15-а, від 15.01.2021 у справі №357/2591/17.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №22-1).

Абзац другий підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1 визначає, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, який призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до Порядку виконання архівними установами запитів юридичних та фізичних осіб на підставі архівних документів та оформлення архівних довідок (копій, витягів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.03.2015 №295/5 архівна довідка про заробітну плату оформлюється на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату; дані зазначаються окремо за кожен місяць конкретного року.

У постанові від 21.02.2020 у справі №291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що: "...перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії».

Суд акцентує увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії та частин першої, третьої статті 46 Конституції України працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Окрім того, коли архів надав необхідну довідку про заробітну плату, то на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних такої довідки.

При цьому суд зауважує, що виключно встановлення факту подання недостовірних відомостей є підставою для неврахування довідок.

Будь-яких посилань на невідповідність довідки від 10.08.2021 №04-16/Б-500 чинному законодавству або її недостовірність відповідач не навів. Архівна довідка про заробітну плату від 10.08.2021 №04-16/Б-500 є дійсною, містить всю необхідну інформацію, в тому числі й посилання на первинні бухгалтерські документи. на підставі яких вона видана. Відомості про її скасування уповноваженим органом або визнання її не чинною (недійсною) матеріали справи не містять.

Суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та військовою агресією першої по відношенню до громадян України, відмовляючи позивачу у врахування при визначенні розміру пенсії заробітної плати, отриманої ним за період роботи з 03.05.1983 по 30.10.1990 на Полярнинськом гірничо-збагачувальному комбінаті (район Крайньої Півночі), з підстави видачі довідки про цю заробітну плату від 10.08.2021 №04-16/Б-500 установою, що розташована на території російської федерації та неможливості у зв`язку із цим проведення перевірки відповідності змісту цієї довідки первинними документами (оскільки такі документи знаходяться на території держави-терориста), пенсійний орган порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку вказаних в довідці від 10.08.2021 №04-16/Б-500 відомостей про заробітну плату ОСОБА_1 за період його роботи з 03.05.1983 по 30.10.1990 на Полярнинськом гірничо-збагачувальному комбінаті (район Крайньої Півночі), через неможливість отримання первинних документів про цю заробітну плату від підприємства, яке знаходиться на території російської федерації, не може бути підставою для відмови особі у реалізації права на належне пенсійне забезпечення. Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 28.08.2018 у справі № 175/4336/16-а.

З огляду на зазначене, суд відхиляє посилання відповідача на неможливість врахування архівної довідки від 10.08.2021 №04-16/Б-500 та зазначеної в ній заробітної плати при визначенні розміру пенсії позивача.

Щодо врахування при розрахунку пенсії районних коефіцієнтів та надбавок за період роботи на в районах Крайньої Півночі, суд зазначає, що Судова палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 09 жовтня 2019 року у справі №489/5283/16-а дійшла висновку, що законодавством не передбачено право осіб на врахування до заробітку, з якого обчислюється пенсія, північної надбавки, яку отримували особи під час роботи в районах Крайньої Півночі. Факт сплати роботодавцем позивача страхових внесків з вказаних сум виплаченої надбавки в даному випадку жодного значення для вирішення спору не має.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача у здійсненні позивачу перерахунку пенсії, з урахуванням його заробітної плати за період роботи на Полярнинськом гірничо-збагачувальному комбінаті (район Крайньої Півночі) з 03.05.1983 по 30.10.1990, вказаної в архівній довідці від 10.08.2021 №04-16/Б-500. У зв`язку з чим, позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 з 19.07.2022 (в межах періоду заявлених позовних вимог) перерахунок пенсії, врахувавши при визначенні її розміру заробітну плату за період роботи на Полярнинськом гірничо-збагачувальному комбінаті (район Крайньої Півночі) з 03.05.1983 по 30.10.1990, вказану в архівній довідці Муніципального казенного підприємства "Адміністративно-господарська служба, Єдина чергово-диспечерська служба, архів міського округу Егвекінот" від 10.08.2021 №04-16/Б-500, та здійснити її виплату, з урахуванням виплачених сум.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Відтак, суд, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

З наявної у матеріалах справи квитанції вбачається, що позивачем під час звернення до суду з вказаними позовом було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Таким чином, беручи до уваги норми ч. 1 ст. 139 КАС України, а також враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в повному обсязі підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003; ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 03.05.1983 по 30.10.1990 в Полярнинському гірничо-збагачувальному комбінаті (в районах Крайньої Півночі) у пільговому обчисленні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 03.05.1983 по 30.10.1990 в Полярнинському гірничо-збагачувальному комбінаті (в районах Крайньої Півночі) у пільговому обчисленні, з урахуванням кратності (із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців).

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у врахуванні при визначенні розміру пенсії ОСОБА_1 заробітної плати за період його роботи на Полярнинськом гірничо-збагачувальному комбінаті (район Крайньої Півночі) з 03.05.1983 по 30.10.1990, вказаної в архівній довідці Муніципального казенного підприємства "Адміністративно-господарська служба, Єдина чергово-диспечерська служба, архів міського округу Егвекінот" від 10.08.2021 №04-16/Б-500.

Зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 з 19.07.2022 перерахунок пенсії, врахувавши при визначенні її розміру заробітну плату за період роботи на Полярнинськом гірничо-збагачувальному комбінаті (район Крайньої Півночі) з 03.05.1983 по 30.10.1990, вказану в архівній довідці Муніципального казенного підприємства "Адміністративно-господарська служба, Єдина чергово-диспечерська служба, архів міського округу Егвекінот" від 10.08.2021 №04-16/Б-500, та здійснити її виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн (тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович