Справа № 260/10281/23
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/10281/23 пров. № А/857/9010/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Кухтея Р.В., Гуляка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року (судді Плеханової З.Б., ухвалене у відкритому судовому засіданні о 15 год. 02 хв. за правилами спрощеного позовного провадження в м. Ужгород повний текст рішення складено 13.03.2024) у справі №260/10281/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22.11.2023 звернувся в суд з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області в якому просить визнати протиправною постанову № ПШ 008479 від 31.08.2023.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року задоволено позов повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2024 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 01 серпня 2023 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі направлення на рейдову перевірку від 31.07.2023 №013182 інспекторами Укртрансбезпеки був перевірений транспортний засіб марки VOLVO д.н.з. НОМЕР_1 та напівричіп марки SCHMITZ д.н.з. НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 07.03.2023 який належить ОСОБА_1 . За кермом транспортного засобу знаходився водій ОСОБА_2 (посвідчення водія ТСЦ від 26.09.2050).

За результатами рейдової перевірки складено Акт № АР -13599 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 01 серпня 2023 року, яким було встановлено, що при здійсненні міжнародних вантажних перевезень згідно СМР 1483 від 27.07.2023 ТЗ обладнаний діючим та повіреним цифровим тахографом, відсутня інформація по режиму праці та відпочинку водія ОСОБА_2 , водій не використовував особисту карту водія, чим порушив вимогу ЄУТР що є порушенням статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України Про автомобільний транспорт, ч.1 абз. 6. виконання резидентами України міжнародних перевезень вантажів без оформлення документів перелік яких визначений ст.53 цього Закону. Водій з актом ознайомлений від підпису та пояснення відмовився.

Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області направила на адресу позивача Повідомлення №63050/25/24-23 від 18.08.2023 р. про те, що розгляд справи відбудеться 31 серпня 2023р. о 09 г.30 хв. за адресою м. Ужгород, вул. Гагаріна 38.

06 вересня 2023 року засобами поштового зв`язку позивачем отримано копію повідомлення від 18.08.2023, що стверджується трекінгом ПАТ Укрпошти (номер відправлення 106).

31 серпня 2023 року за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, начальник Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області прийняв постанову № ПШ 008479 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу, за порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, у розмірі 34000,00 грн.

14 вересня 2023 року позивач за участю представника скористувався правом оскарження постанови № ПШ 008479 від 31.08.2023 про застосування адміністративно- господарського штрафу та подав скаргу до Голови Державної служби України з безпеки на транспорті.

26 вересня 2024 року Державна служба України з безпеки на транспорті, розглянула скаргу позивача і листом «Щодо розгляду скарги» та повідомила позивача що Згідно з трекінгом поштового відправлення ПАТ Укрпошта № 106, запрошення на розгляд справи про порушення було відправлено 18 серпня 2023 року. Направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання листів адресатом перебуває поза межами повноважень Укртрансбезпеки та її територіальних органів, а тому не може свідчити про неправомірність дій останніх. Така правова позиція підтримується Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду про що зазначає у своїх судових рішеннях у подібних правовідносинах, таких як: постанова від 26 квітня 2021 року у справі № 916/335/18, ухвала від 22 квітня 2021 року та від 13 жовтня 2020 року у справі № 910/5211/18.

З огляду на зазначене, керівником Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області проведено розгляд справи про порушення та винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 31 серпня 2023 року № ПШ 008479. Ураховуючи вищевикладене, постанова про застосування адміністративно- господарського штрафу від 31 серпня 2023 року № ПШ 008479 залишається без зміни, а скарга без задоволення.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (далі - Закон №2344-III).

Згідно статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; автомобільний самозайнятий перевізник - це фізична особа - суб`єкт господарювання, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів на таксі без застосування праці найманих водіїв; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Статтею 6 Закону № 2344-III передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, в т.ч. державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Частинами 14, 17 статті 6 Закону № 2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до абзацу 6 частини 1 статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом частини 1 статті 238, частини 1 статті 239 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади адміністративно-господарські санкції, до яких відноситься адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 ГК України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Отже, за своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до статті 60 Закону №2344-ІІІ, є адміністративно-господарським штрафом, а тому він може бути застосований виключно до суб`єкта господарювання та у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту.

Згідно із пунктом 2 частини 2 статті 55 ГК України суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до частини 1 статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Пунктами 12, 14 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі Порядок № 1567) рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка. Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пунктів 20-21 Порядку № 1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

В абзаці першому пункту 25 Порядку №1567 встановлено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Згідно з пунктом 26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

З аналізу даних правових норм слідує, що на орган державного контролю покладено обов`язок повідомити уповноважену особу суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення одним із способів: під розписку або рекомендованим листом із повідомленням. Справа розглядається за участю уповноваженої особи суб`єкта господарювання за виключенням випадку, коли уповноважена особа, яка належним чином повідомлена про дату і час розгляду справи, не з`явилася.

З матеріалів справи судом встановлено та не заперечується відповідачем, що Відділ державного нагляду (контролю) у Закарпатській області направив на адресу позивача Повідомлення №63050/25/24-23 від 18.08.2023 про те, що розгляд справи відбудеться 31 серпня 2023р. о 09 г.30 хв. за адресою м. Ужгород, вул. Гагаріна 38, однак тільки 06.09.2023 засобами поштового зв`язку позивачем отримано копію повідомлення від 18.08.2023, що стверджується трекінгом ПАТ Укрпошти (номер відправлення 106).

31.08.2023 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, начальник Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області прийняв постанову № ПШ 008479 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу, за порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, у розмірі 34000,00 грн.

Відтак, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів завчасного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи відносного нього, що відповідно позбавило його права бути присутнім під час розгляду справи, висловити заперечення, подати докази на спростування висновків акта перевірки.

З огляду на вищезазначене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про недотримання відповідачем процедури, встановленої Порядком № 1567, що є достатнім для визнання оскарженої постанови протиправними.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року у справі №823/352/16 та від 21 березня 2018 року у справі № 813/5802/15, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржена постанова про застосування штрафу до позивача за порушення статті 53 Закону № 2344-III прийнята відповідачем без з`ясування всіх обставин, необхідних для прийняття відповідного рішення, зокрема, факту повідомлення позивача про розгляд справи відносного нього.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини та висновки Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що правильним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року у справі №260/10281/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.В. Кухтей

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 31.07.2024