Справа № 441/1510/24
Суддя: Ференц О. І.
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

441/1510/24 2-а/441/18/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.08.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Ференц О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Пеленської Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1457835 від 10.06.2024, винесену поліцейською ВнП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн., провадження у справі закрити.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що згідно вищевказаної постанови ОСОБА_2 встановила, що 10.06.2024 ОСОБА_1 повідомила неправдивий виклик на лінію 102, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП, як наслідок накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.. Вважає таку постанову протиправною, необґрунтованою і такою, що винесена з порушенням вимог закону та за відсутності будь-яких доказів її вини. ОСОБА_2 не було належним чином встановлено її особу, постанову фактично виносив інший патрульний екіпажу ОСОБА_3 , про що вона повідомила на гарячу лінію, на місці винесення постанови їй не вручили копію такої, а лише надали ксерокопію, вона не відображається у застосунку «Дія». Крім цього, 12.06.2024 вона написала скаргу на бездіяльність працівників поліції, які не бажали їй допомогти та давали безглузді поради. Бездіяльність поліцейських призвела до того, що нею було здійснено 8-9 викликів на 102, один на 101, один на 103, проте ситуація не вирішилася, через неадекватну поведінку її батька, який зачинив будинок, вона не змогла потрапити в дім, де зареєстрована і проживає з дитиною і батьками, не мала змоги забрати власні кошти та документи, що посвідчують її особу, документи дитини, змушена була проживати у готелі разом з матір`ю. ОСОБА_2 безпідставно притягнула її до адміністративної відповідальності, оскільки вона не вчиняла порушення, неправдивого виклику на 102 не здійснювала, а навпаки мало місце невиконання працівниками поліції своїх посадових обов`язків. Крім цього в оскаржуваній постанові не зазначено жодного доказу вчинення нею дій, які б слугували підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП, оскаржувана постанова таким доказом не є, оскільки є предметом спору між сторонами.

Ухвалою суду від 03.07.2024 провадження у справі відкрито.

Позивачка в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву, в якій просила суд про розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, обгрунтованого відзиву на позов не подав, а відтак з огляду на вимоги ч.1 ст.205 КАС України суд вважає за можливе розглядати справу по суті у відсутності представника відповідача на підставні наявних у справі доказів.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані у ній докази та з`ясувавши дійсні обставини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки з огляду на наступне.

Згідно постанови по справі про адмністративне правопорушення серії ЕГА № 1457835 від 10.06.2024 року у вказаний день у АДРЕСА_1 ОСОБА_1 повідомила неправдивий виклик поліції на номер 102. Ураховуючи, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП, поліцейська Відділення поліції № 1 (м. Городок) ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 постановила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с.9).

Як вбачається із відеозапису з мобільного телефону позивачки ОСОБА_1 , нею дійсно було викликано працівників поліції, а також швидку медичну допомогу у зв`язку з тим, що її батько зачинився у будинку і не впускав туди її з дитиною, а також її матір, при цьому поводився неадекватно. На відео зафіксовано, як чоловік в будинку дійсно не впускає туди позивачку і її матір, зачиняє перед ними двері ключем, просить викликати кіберполіцію, нецензурно виражається в адресу працівників поліції тощо.

12.06.2024 ОСОБА_1 подала скаргу на ім`я начальника ВП № 1 (м. Городок) ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 на неправомірні дії працівників поліції, які мали місце 10.06.2024 після її виклику на 102. У скарзі ОСОБА_1 вказувала на те, що працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не хотіли виїжджати на виклик, мотивуючи це своєю зайнятістю, невмінням користуватися навігатором та незнанням вулиць м. Городок тощо, ображали її після виїзду на місце виклику, погрожували винесенням постанови за неправомірний виклик, морально тиснули на неї, не надали жодної допомоги у небезпечній ситуації. Після 8 чи 9 виклику поліції приїхав інший екіпаж в складі поліцейських ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які також поводили себе зухвало, не могли чітко сформулювати правильність дій згідно чинного законодавства України, не надали їй жодної допомоги і також самовільно поїхали (а.с.5-8).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги та аварійних служб. Дії правопорушника повинні бути спрямовані на зрив нормальної роботи таких служб.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику цієї служби.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок доказування вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що викликала працівників поліції, оскільки її батько неправомірно закрив двері будинку, де вона зареєстрована і проживає разом з дитиною і батьками, не впускав їх у дім.

На судовий розгляд представник відповідача не надав суду жодних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, тобто умисно повідомила поліції інформацію про вчинення неправомірних дій, усвідомлюючи, що вона є неправдивою, і бажала даремного виїзду на місце виклику поліції та її дії були спрямовані на зрив нормальної роботи поліції. Натомість позивачкою надано на підтвердження правомірності свого виклику відеозапис з місця її проживання, де вона на місці розповідає працівникам поліції причини їх виклику, просить вирішити конфліктну ситуацію з батьком, оскільки вона не може потрапити з дитиною додому, більше того, ОСОБА_1 дочекалася приїзду поліції, згодом неодноразово повторно викликала інший екіпаж поліції через не результативність дій попереднього, що в своїй сукупності свідчить про те, що вона дійсно мала намір повідомити та довести факт вчинення неправомірних дій стосовно неї та її дитини і наміру зривати нормальну роботу поліції (тобто умислу на вчинення правопорушення) у неї не було.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні безперечні докази того, що позивачка умисно вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП.

Окрім того, позивачка ОСОБА_1 стверджує і протилежне в судовому засіданні не доведено, що працівники поліції не надали їй копію постанови на місці її винесення, чим порушили процедуру притягнення до адміністративної відповідальності і позбавили її можливості реалізувати надані процесуальним законом права.

Статею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол у справі про адміністративне правопорушення може не складатися, зокрема і у випадку вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції. Однак, ч.4 ст.258 КУпАП визначено, що у цих випадках уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відео зйомки), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ч.5 цієї ж статті якщо під час складення постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведене, поліцейськими ВП № 1 (м. Городок) ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області не було дотримано вимог ст. 258 КУПАП та порушено процедуру притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, незважаючи на непогодження останньої з постановою, про що свідчить і її відмова від підписання такої, працівниками поліції не було складено протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не було вручено другий примірник постанови у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин сама лише постанова про накладення адміністративного стягнення без надання суду належних та достатніх доказів, котрі б підтверджували обставини, викладені у постанові, не може бути беззаперечним доказом винуватості особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Один із найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності (презумпція невинуватості) закріплено у ст.62 Конституції України, згідно з якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, в процесі доказування вини доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини», відповідно до якого доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не може констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Однак всупереч наведеного, доказів, котрі б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, у матеріалах справи не має.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки представник відповідача не надав суду належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували умисне вчинення позивачкою правопорушення та правомірність притягнення її до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що постанова є незаконною і підлягає скасуванню.

Враховуючи, що ч.3 ст.286 КАС України визначено вичерпний перелік рішень, які можуть бути прийняті судом за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності і даною нормою не передбачено можливості визнання судом протиправною постанову суб`єкта владних повноважень, суд відмовляє у задоволенні вимоги у визнанні протиправною постанови у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено, тому слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області в користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп., котрі вона сплатила при зверненні до суду із позовом, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 113 від 19.06.2024.

Керуючись ст. 2, 72, 77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 286, 293 КАС України, ст. 9, 251, 280, ч.1 ст.293 КУпАП, суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову поліцейської відділення поліції № 1 (м. Городок) Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції Ткачук Л.П. по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1457835 від 10.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча О.І. Ференц