Справа № 285/1689/24
Суддя: Сусловець М. Г.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/1689/24

провадження у справі № 2-а/0285/54/24

30 липня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Сусловця М.Г.,

за участі секретаря судового засідання Величко К.Б.,

позивач не з`явився,

представник позивача не з`явився,

відповідач не з`явився,

представник відповідача не з`явився,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного Управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

УСТАНОВИВ:

25.03.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить скасувати постанову серія ЕНА № 1659606 від 14.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

В обґрунтування позову зазначив, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 14.03.2024 о 22 год. 57 хв. у с. Наталівка, вул. Заводська, 6, здійснював рух на транспортному засобі, при цьому не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхуваннячим порушив п. 2.1 ПДР. Разом з тим, позивач вказує, що дійсно 14.03.2024 близько 21 год. перебував в кафе в с. Наталівка, по вул. Заводська, 6, але транспортним засобом не керував, його автомобіль стояв припаркований на стоянці вже тривалий час та був закритим, а отже, не будучи, в час вказаний в постанові, водієм, не мав та не був зобов`язаний мати при собі та надавати для перевірки документи зазначені в постанові. Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки фактичні обставини та матеріали справи не ґрунтуються на дійсних та повно з`ясованих обставинах та належних і допустимих доказах, а отже наявні підстави для закриття провадження у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.

Позивач направив до суду заяву про розгляд справи без його участі,позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Від представника відповідача надійшов відзив, згідно якого позовні вимоги не визнав, просить в їх задоволенні відмовити.

Дослідивши пояснення сторін, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Встановлено, що відносно позивача було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 1659606 від 14.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Як слідує з тексту оскаржуваної постанови: ОСОБА_1 14.03.2024 о 21 год. 08 хв. у с. Наталівка, вул. Заводська, 6, здійснював рух на транспортному засобі, при цьому не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування чим порушив п. 2.1 ПДР..

Разом з тим, позивач заперечив факт керування транспортним засобом і зазначив, що 14.03.2024 в час, вказаний в постанові, не був водієм, оскільки його автомобіль тривалий час перебував на стоянці і був закритим, а отже, не будучи водієм, не мав та не був зобов`язаний мати при собі та надавати для перевірки документи зазначені в постанові.

Відповідач, в свою чергу, у відзиві зазначив, що поліцейським СРПП Звягельського РВП сержантом поліції Кобилянським В.Р. винесено постанову про притягнення позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення ним п. 2. 1 ПДР, оскільки останній 14.03.2024 о 21 год. 08 хв. керував автомобілем Audi A6 н.з. НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб. Крім того, факт керування ОСОБА_1 траспортним засобом підтверджують пояснення свідків під час опрацювання повідомлення зі служби 102.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 2.1 а) б) г) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони технічний талон); чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У випадках, передбачених частиною першою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Статтею 283 КУпАП визначено зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а також вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В постанові, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Аналогічні правові позиції міститься у наступних постановах Верховного Суду: Постанова Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 177/525/17: «З огляду на викладене, суди попередніх інстанції, дійшли обґрунтованого висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих у розумінні статті 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності».

Таким чином, сама по собі Постанова не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на її винесення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини.

Посилання відповідача на рапорт та пояснення свідків під час опрацювання повідомлення зі служби 102 також не є беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 . Згідно рапорту 14.03.2024 о 21 год. 37 хв. надійшло повідомлення зі служби 102. В ході реагування, поліцейський патруль встановив короткочасний конфлікт. Подія списана о 23 год. 54 хв. у зв`язку з доставленням ОСОБА_3 до лікарні для проходження огляду на стан сп`яніння (будь які документальні підтвердження, крім рапорту, відсутні).

Згідно пояснень свідківслідує, що невідома особа 14.03.2024 близько 21 год. 06 хв. керувала автомобілем Audi A6 н.з. НОМЕР_1 в п`яному вигляді (доказів, що це був саме ОСОБА_3 не надано).

Суд не приймає відеозаписи з диску, наданих відповідачем, як доказ винуватості ОСОБА_1 так як на відеозаписах не зафіксовано рух транспортного засобу Audi A6 н.з. НОМЕР_1 у вказаний час. Відсутні записи керування будь якою особою даним транспортним засобом.

Істотною ознакою презумпції невинуватості є те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов`язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі. Це означає також неможливість перекладання ініціативи в дослідженні всіх обставин справи на осіб, притягуваних до відповідальності на стадії розгляду справи, і обов`язковість дослідження всіх обставин справи стороною-ініціатором.

Всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень, обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, відповідачем не доведено та не підтверджено належними доказами факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідач покладений на нього обов`язок не виконав - не надав суду належних доказів, які б підтверджували правомірність його рішення.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів, які підтверджують наявність події і складу адміністративного правопорушення, а також те, що відповідачем не були вжиті заходи щодо повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-76, 243, 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного Управління Національної поліції в Житомирській областіпро скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серія ЕНА № 1659606 від 14.03.2024 винесену поліцейським Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області сержантом поліції Кобилянським Владиславом Руслановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Судове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на нього протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення; у разі розгляду справи в порядку письмового провадження або якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після апеляційного перегляду.

Дата виготовлення повного тексту судового рішення 30.07.2024.

Головуючий суддя М.Г. Сусловець