Справа № 480/12983/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 р. Справа № 480/12983/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.03.2024, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, м. Суми, повний текст складено 04.03.24 у справі № 480/12983/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі за текстом також відповідачі), в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування позивачу, ОСОБА_1 , до трудового (страхового) стажу періоду її трудової діяльності з 22.09.1999 по 31.12.2000 у ПП «Чучілін І. Б.» на посаді диспетчера з міжнародних вантажоперевезень;

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11 жовтня 2023 року за № 65 про відмову у призначенні позивачу ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати позивачу, ОСОБА_1 , до трудового (страхового) стажу період її трудової діяльності з 22.02.1999 по 13.11.2001 у ПП «Чучілін І. Б.» на посаді диспетчера з міжнародних вантажоперевезень;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити позивачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV з дня досягнення права на цей вид пенсії.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.10.2023 за № 65 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 22.02.1999 по 13.11.2001 у ПП «Чучілін І.Б.» на посаді диспетчера з міжнародних вантажоперевезень.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.10.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судовий збір у сумі 429,44 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував, що для призначення пенсії за віком згідно із Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у позивача відсутній необхідний страховий стаж.

За результатами апеляційного розгляду Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалося.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала, зокрема, з 22.02.1999 по 13.11.2001 у ПП «Чучілін І.Б.» на посаді диспетчера з міжнародних вантажоперевезень (а.с. 10-17, 35, 36).

Позивач звернулася до пенсійного органу із заявою від 04.10.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с. 41, 42).

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

Рішенням від 11.10.2023 за № 65 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с. 18, 51), із зазначенням того, що вік заявниці становить 60 років 7 місяців 23 дні; страховий стаж заявниці: 29 років 2 місяці 11 днів.

Водночас в оскаржуваному рішенні зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, період роботи в ПП Чучілін І.Б. з 22.09.1999 по 31.12.2000 згідно із записами у трудовій книжці від 29.01.1982 серії НОМЕР_2 потребує уточнення, оскільки робота найманого працівника у фізичної особи-підприємця оформлюється трудовим договором, який реєструється в центрі зайнятості, а вказаний період не підтверджується відомостями про роботу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вважаючи свої права порушеними таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що станом на 22.09.1999 (дату прийняття позивача на роботу у ПП Чучілін І.Б.) Кодексом законів про працю України не було передбачено реєстрацію укладеного між працівником і фізичною особою у письмовій формі трудового договору у державній службі зайнятості, а отже Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 22.02.1999 по 13.11.2001 у ПП «Чучілін І.Б.» з підстав, зазначених в оскаржуваному рішенні.

Обравши належний спосіб захисту прав позивача, суд першої інстанції зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 22.02.1999 по 13.11.2001 у ПП «Чучілін І.Б.» на посаді диспетчера з міжнародних вантажоперевезень.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи у цій частині, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який набрав чинності 01.01.2004.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

В силу положень ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами ч. 2 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Також ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що до набрання чинності Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме до 01.01.2004, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.2004.

В свою чергу, відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.

Як убачається з матеріалів справи, за інформацією з трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала, зокрема, з 22.02.1999 по 13.11.2001 у ПП «Чучілін І.Б.» на посаді диспетчера з міжнародних вантажоперевезень (а.с. 10-17, 35, 36).

За змістом оскаржуваного рішення період роботи в ПП Чучілін І.Б. з 22.09.1999 по 31.12.2000 згідно із записами у трудовій книжці від 29.01.1982 серії НОМЕР_2 потребує уточнення, оскільки робота найманого працівника в ФОП оформлюється трудовим договором, який реєструється в центрі зайнятості, а вказаний період не підтверджується відомостями про роботу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с. 51).

Суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до Кодексу законів про працю України" від 24 грудня 1999 року за N 1356-XIV (далі за текстом - Закон N 1356-XIV), який набрав чинності 13.01.2000, доповнено Кодекс законів про працю України, зокрема, статтею 24-1 такого змісту: "У разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України".

Закон N 1356-XIV набрав чинності 13.01.2000.

Водночас Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" від 28 грудня 2014 року № 77-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року, статтю 24-1 Кодексу законів про працю України виключено.

У зв`язку з прийняттям Закону України від 24 грудня 1999 року за N 1356-XIV "Про внесення змін до Кодексу законів про працю України", відповідно до статей 24 і 24-1 Кодексу законів про працю України (322-08) і на виконання доручень Кабінету Міністрів України від 13 січня 2000 року та 14 липня 2000 року N 429, Наказом Міністерства праці та соціальної політики України N 260 від 08.06.2001 затверджено форму трудового договору між працівником і фізичною особою та Порядок реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою.

Отже, станом на 22.09.1999 (дату прийняття позивача на роботу у ПП Чучілін І.Б.) Кодексом законів про працю України не було передбачено реєстрацію укладеного між працівником і фізичною особою у письмовій формі трудового договору у державній службі зайнятості.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зважаючи на зазначене, положення статті 24-1 Кодексу законів про працю України та Наказу Міністерства праці та соціальної політики України N 260 від 08.06.2001 мають застосовуватися до нових відносин. Крім того, ані Законом N 1356-XIV, ані Наказом Міністерства праці та соціальної політики України N 260 від 08.06.2001 не було передбачено, що стаття 24-1 Кодексу законів про працю України та Порядок реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою мали зворотну дію у часі.

А відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 22.02.1999 по 13.11.2001 у ПП «Чучілін І.Б.» з підстав, зазначених в оскаржуваному рішенні.

Водночас колегія суддів зважає на те, що в оскаржуваному рішенні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області помилково зазначено період роботи в ПП Чучілін І.Б. з 22.09.1999 по 31.12.2000, оскільки відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , позивач працювала у ПП «Чучілін І.Б.» з 22.02.1999 по 13.11.2001.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.10.2023 за № 65 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на встановлені обставини справи та приписи законодавства, які регулюють спірні правовідносини, а також те, що оскаржуване рішення прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, висновок суду першої інстанції про те, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 22.02.1999 по 13.11.2001 у ПП «Чучілін І.Б.» на посаді диспетчера з міжнародних вантажоперевезень з покладенням на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області обов`язку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.10.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням висновків суду, є обґрунтованим і законним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в оскаржуваній частині правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 у справі № 480/12983/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк