Справа № 317/2955/24
Суддя: Мінгазов Р. В.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 317/2955/24
пр. № 2-а/317/20/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мінгазова Р.В.,

при секретарі Демко К.І.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника ОСОБА_2 №1022 від 05.04.2024 відносно ОСОБА_1 та поновлення строків звернення до суду із даним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 05 квітня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 було розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за результатами чого винено постанову №1022 від 05.04.2024 року, за фактом порушення позивачем ч.ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, та вирішено визнати позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Копію вказаної постанови було направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку та отримано ним 16.05.2024.

Як слідує зі змісту постанови №1022, в обґрунтування прийнятого рішення зазначено, що громадянин ОСОБА_1 11.01.2024 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 в зазначений час та дату, доказів наявності поважних причин за повісткою не надав, чим порушив вимоги законодавства України. а саме: ч. 1 та 4.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду, що передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП постановлено визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

У зв`язку з наведеними обставинами та зважаючи на 10-ти денний строк оскарження спірної постанови, який регламентований ч.2 ст.286 КАС України, позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом щодо скасування такої постанови, так як позивача було неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку для звернення до суду та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із даним позовом. Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника ОСОБА_4 №1022 від 05.04.2024 відносно ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 чт. 247 КУпАП у зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.

Позивач у судове засідання не з`явився.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач у судове засідання також не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Про причини своєї неявки суду не повідомив, будь-яких пояснень щодо суті позову та відзив на позовну заяву не надав.

З урахуванням вимог ч. 9 ст. 205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26.03.2024 водієм-електриком відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим солдатом ОСОБА_5 у відношенні позивача було складено Протокол № 1022 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (в редакції станом на час складення протоколу) та зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 05.04.2024 о 10:00 год.

В цей же день, 26.03.2024 позивач отримав повістку № 1022/24 де йому було запропоновано прибути 05.04.2024 о 8:00 за адресою відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.04.2024 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою щодо поважності причин неявки за викликом по повістці та щодо надання інформації та документів, а саме позивач вказав, що у період часу з 05.04.2024 по 09.04.2024 він перебував на лікуванні в умовах КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Медицина для кожного» та просив надати в паперовому вигляді всі копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП відносно нього за протоколом №1022 від 26.03.2024.

В матеріалах справи наявна відповідь відповідача за вихід.№ МВ/4544 від 30.04.2024, яку позивач отримав засобами пошти 16.05.2024, де відповідач повідомив позивача, що ним враховано поважність його неявки до ТЦК 05.04.2024 через захворювання, а також надано протокол №1022 від 26.03.24 на 2 арк. та постанову №1022 від 05.04.24 на 2 арк.

Як вбачається з медичного висновку про тимчасову непрацездатність від 05.04.2024 ОСОБА_1 у період з 05.04.2024 09.04.2024 проходив лікування в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Медицина для кожного» Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч.1-2 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як слідує з обставин та матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (в редакції станом 05.04.2024).

Частиною 2 ст. 210-1 КУпАП (в редакції станом 05.04.2024) зазначено, що повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За положеннями ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 27.06.2019 по справі № 560/751/17 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення);місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №1022 від 26.03.2024, який був підставою для винесення оскаржуваної постанови позивач не з`явився 11.01.2024 о 8:00 год. за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ). Вказаний протокол містить зауваження позивача, що ним не отримувалась повістка.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 26.03.2024 зазначено, що ОСОБА_1 порушив ч. 1 та ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Разом з тим, за змістом ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) слідує, що Громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період;

надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

Таким чином, частина 1 ст.22 вказаного Закону складається з декількох окремих та самостійних абзаців, які встановлюють для громадян певні обов`язки, що не пов`язані між собою.

Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення №1022 від 26.03.2024, складеного у відношенні ОСОБА_1 взагалі не зазначено, який саме абзац ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» було ним порушено.

Відсутність посилання у протоколі про адміністративне правопорушення на конкретну норму законодавства, тобто відповідний абзац відповідної частини статті Закону унеможливлює конкретизацію порушення, за яке притягнуто до відповідальності позивача.

За змістом ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» слідує, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно- рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Вказана частина ст. 22 стосується питань, коли особа вже фактично призивається на військову службу і має з`явитися для фактичного її відправлення до військової частини або ж прибути до такої військової частини для проходження військової служби самостійно.

Відповідачем не надано суду доказів того, що позивачу вручалися документи (повістки, мобілізаційні розпорядження, тощо) для призову його для фактичного проходження військової служби.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Проте, ч. 2 ст. 77 КАС України унормовано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства, покладено на відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Положеннями ст.62 Конституції України визначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Презумпція невинуватості закріплена в ст. 62 Конституції України та кореспондується з принципом верховенства права в Україні.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 08.07.2020 р. по справі №463/1352/16-а зробив висновок, що: «У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи».

Інших доказів, окрім постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, які б вказували на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була винесена 05.04.2024 у відсутності позивача як особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, що свідчить про порушення засад змагальності про розгляді справи про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 повідомив відповідача про неможливість його явки 05.04.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що наявні докази в матеріалах справи.

У даному випадку відповідачем у встановленому порядку не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем ч.ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», хоча за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

Матеріали справи не містять жодних відомостей, що позивач отримував повістку на 11.01.2024, а відповідач у судове засідання не надав жодних доказів на підтвердження чи спростування цього факту.

З наведених підстав суд вважає за необхідне відповідно до ст. 286 КАС України скасувати постанову №1022 від 05.04.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 чт. 247 КУпАП у зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2,6,8, 73-79, 139, 159, 205, 211, 217, 227-228, 241 246, 250, 255, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_3 ), про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника Онищука І. №1022 від 05.04.2024 відносно ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 чт. 247 КУпАП у зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду (49005, м. Дніпро, вул. вулиця Лук`яненка Левка 23) протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Мінгазов