Справа № 360/617/24
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

02 серпня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/617/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області (Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Січових Стрільців, будинок 15) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2024 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області від 10.01.2024 №09 про відмову в призначенні пенсії позивачу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 22.09.2022 у відповідності до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ, зарахувавши при цьому до страхового стажу періоди його роботи з 25.07.1985 по 28.11.1985 та з 28.03.1988 по 23.02.1998 електрогазозварником у Стахановському вагоно-ремонтному заводі.

В обґрунтування вимог зазначено, що 29.09.2022 позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки набув віку 55 років та має понад 35 років стажу з них понад 12,5 років пільгового стажу за Списком №2.

За результатами розгляду заяви позивача відповідач прийняв рішення від 07.10.2022 № 09 про відмову у призначенні пенсії.

Вказане рішення було оскаржене позивачем до суду та скасовано рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 у справі 360/2095/22.

Відповідач вказане рішення суду виконав в повному обсязі в межах, які визначені судом та прийняв нове рішення від 27.06.2023 №09, яким відмовив у призначенні пенсії.

Вказане рішення пенсійного органу також було оскаржено до суду та скасовано рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 у справі 360/985/23.

На виконання вказаного рішення суду відповідач повторно розглянув заяву позивача від 29 вересня 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні та прийняв рішення про відмову у пенсії від 10.01.2024 № 09.

Водночас відповідач безпідставно не врахував відомості трудової книжки позивача, яка була долучена до матеріалів електронної пенсійної справи 18.02.2023 та в результаті цього не враховав до страхового стажу період роботи з 25.07.1985 по 28.11.1985 та з 28.03.1988 по 23.02.1998 електрогазозварником у Стахановському вагоно - ремонтному заводі, що загалом складає 10 років 3 місяці.

При цьому, добровільно врахований пільговий стаж за Списком 2 склав 18 років 9 місяців 0 днів, а загальний страховий стаж 25 років 1 місяць 20 днів, що підтверджується розрахунком стажу, який здійснено відповідачем, а цього вже було достатньо для призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ , а у випадку зарахування до загального страхового стажу ще й спірних періодів, загальний страховий стаж склав би 35 років 4 місяці 20 днів, що достатньо для призначення пенсії і на підставі п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Представник позивача зазначає, що вказане рішення відповідача є протиправним, оскільки відповідач був зобов`язаний зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 25.07.1985 по 28.11.1985 та з 28.03.1988 по 23.02.1998 електрогазозварником у Стахановському вагоно - ремонтному заводі, що загалом склало 10 років 3 місяці та, навіть, вже врахованого стажу було достатньо для призначення пенсії за іншою, більш сприятливою правовою нормою.

Ухвалою суду від 07 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відстрочено позивачу сплату судового збору у розмірі 968,96 грн за подання до суду позовної заяви до ухвалення судового рішення в даній справі.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення вимог з огляду на таке.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 по справі №360/2095/22 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Страховий стаж, з урахуванням даних індивідуальних відомостей про застраховану особу, становить 24 роки 10 місяців 2 дні, стаж роботи на пільгових умовах за Списком №2 становить 18 років 9 місяців,

За результатами повторного розгляду документів, доданих до заяви, та з врахуванням висновків, викладених в рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 по справі №360/2095/22, відповідачем винесено рішення про відмову в призначення пенсії №09 від 10.01.2024, оскільки страховий стаж позивача становить менше 30 років.

Для вірного розрахунку страхового стажу та стажу роботи на пільгових умовах і вирішення питання призначення пенсії позивачу рекомендовано повторно звернутися із заявою про призначення пенсії та надати оригінали трудових книжок НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , та/або уточнюючі документи, уточнюючі довідки (додаток 5), матеріали атестаціі робочих місць за спірні періоди.

В результаті виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 у справі № 360/985/23 та повторного розгляду заяви від 29.09.2022 відповідачем було ухвалено рішення про відмову в призначенні пенсії від 10.01.2024 № 09, оскільки страховий стаж позивача становить менше 30 років.

На підставі зазначеного відповідач вважає, що діяв в межах чинного законодавства, а тому вимоги є необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) 29.09.2022 звернувся із заявою про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Згідно з інформацією, зазначеною в розписці повідомленні, до заяви про призначення пенсії від 29.09.2022 № 4894/1420 позивачем було додано довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт НОМЕР_4 , військовий квиток НОМЕР_5 , диплом про навчання НОМЕР_6 , довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 11265, довідка про прийняття на роботу (навчання) 229-к, 32, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, копія трудової книжки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Рішенням відповідача від 07.10.2022 № 09 відмовлено позивачу у призначенні пенсії, і це рішення оскаржено позивачем в судовому порядку.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 у справі № 360/2095/22, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2023, позов ОСОБА_1 задоволено частково:

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 07.10.2022 № 09 про відмову в призначенні пенсії;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 29 вересня 2022 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні;

у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання судового рішення відповідачем прийнято рішення від 27.06.2023 № 09 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідної кількості страхового стажу та стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

Зазначене рішення також оскаржено позивачем в судовому порядку та рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 у справі № 360/985/23 позовні вимоги задоволено частково:

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області від 27.06.2023 №09 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Івано Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 вересня 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні;

у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 у справі № 360/985/23 відповідачем прийнято рішення № 09 від 10.01.2024 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідної кількості страхового стажу.

В рішенні № 09 від 1001.2024 відповідачем, зокрема, встановлено, що вік позивача на дату звернення становить 55 років, страховий стаж, з урахуванням даних індивідуальних відомостей про застраховану особу - 24 роки 10 місяців 2 дні, стаж роботи на пільгових умовах за Списком № 2 - 18 років 9 місяців.

Також зазначено, що до страхового стажу та стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 2 не враховані періоди роботи, згідно із записами копії трудової книжки НОМЕР_1 , з 25.07.1985 по 28.11.1985 та з 28.03.1988 по 23.02.1998, оскільки заявником не надано оригінал трудової книжки чи уточнюючі довідки, уточнюючі довідки (додаток 5) та матеріали атестації (після 21.08.1992), а також в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні відомості по спеціальному стажу за вказані періоди.

Рекомендовано позивачу для вірного розрахунку страхового стажу та стажу роботи на пільгових умовах і вирішення питання призначення пенсії повторно звернутися із заявою про призначення пенсії та надати оригінали трудових книжок НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , чи/або уточнюючі документи, уточнюючі довідки (додаток 5), матеріали атестації робочих місць за спірні періоди.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Пунктом 2 Розділ XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Так, відносини з приводу призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників врегульовані статтею 114 Закону №1058-IV.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Водночас, відносини з приводу призначення пенсії за віком на пільгових умовах врегульовані також і нормами Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII).

Пунктом "б" статті 13 Закону №1788-XII (в редакції, що діяла до 01.04.2015) було передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України від 02.03.2015 № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", яким статтю 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" викладено в новій редакції.

Пункт "б" статті 13 Закону №1788-XII після змін, внесених Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" передбачав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Однак, 23 січня 2020 року Конституційний Суд України прийняв Рішення №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15), яким статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справа №1-5/2018(746/15), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Крім того, пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) визначено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, з 23 січня 2020 року - дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15), для осіб, які до 01 квітня 2015 року працювали на посадах, визначених списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, діють положення пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, які визначають умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, чинними залишилися й відповідні положення пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.

Відтак, починаючи з 23.01.2020 діють два нормативно-правові акти, котрі одночасно, але по різному регламентують умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах для осіб, які до 01 квітня 2015 року працювали на посадах, визначених списком № 2, а саме:

- пункт "б" статті 13 Закону №1788-ХІІ (у редакції до внесення змін Законом від 02.03.2015 №213-VІІІ), який передбачає, що право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 мають чоловіки після досягнення ними 55 років і при наявності стажу роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

- пункт 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV (у редакції Закону від 03.10.2017 №2148-VІІІ), який передбачає, що право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 мають працівники після досягнення ними 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, норми вказаних законів містять розбіжність у величині показника стажу роботи, який надає особі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-ХІІ (у редакції до внесення змін Законом від 02.03.2015 №213-VІІІ) цей показник для чоловіків становить не менше 25 років, а згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ) не менше 30 років.

Вирішуючи питання про те, який закон необхідно застосовувати до спірних правовідносин при вирішення питання щодо наявності у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд враховує такий принцип адміністративного судочинства, як верховенство права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 1 статті 6 КАС України).

Конституційний Суд в Рішенні №1-р/2020 визначив спосіб захисту та відновлення прав осіб, що зазнали їх порушення у зв`язку з ухваленням Закону № 213-VIII.

У контексті предмету спору юридична позиція, викладена у Рішенні Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, застосовується також при оцінці змін до Закону №1058-IV, які регламентують спірні правовідносини та рішення відповідача.

В постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Тому, ґрунтуючись на вищезазначеному та юридичній позиції Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, суд вважає, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

З тексту оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах слугував висновок органу пенсійного фонду про відсутність у позивача необхідного страхового стажу.

Частиною четвертою статті 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом

Рішеннями Луганського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 по справі №360/2095/22 та від 26.10.2023 у справі № 360/985/23, зокрема, встановлена протиправність дій відповідача, станом на дату звернення позивача до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу позивача періодів його роботи до 1 квітня 2015 року.

З урахуванням зарахованих на виконання цих рішень суду періодів роботи позивача, судом встановлено, що станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії (22.09.2022) позивач досяг 55 років, страховий стаж становить 24 роки 10 місяців 02 дні, стаж роботи на пільгових умовах за Списком №2 18 років 09 місяців.

Таким чином, доводи відповідачів про відсутність у позивача необхідного страхового стажу, є помилковим, оскільки з 23 січня 2020 року в Україні одночасно існують два Закони, котрі регламентують правила призначення пенсій , а саме: пункт "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у редакції до Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIII та пункт 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII, а тому враховуючи частину першу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 по справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 по справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), а застосуванню підлягає Закон, який є найбільш сприятливим для позивача щодо встановлення необхідного стажу роботи на рівні найменшої величини, тобто не менше 25 років.

Висновки суду у цій справі відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним в рішенні від 21 квітня 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2021 року.

За таких обставин, суд вважає, що пенсійним органом неправомірно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з 22.09.2022.

Щодо вимоги про зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи з 25.07.1985 по 28.11.1985 та з 28.03.1988 по 23.02.1998 електрогазозварником у Стахановському вагоно-ремонтному заводі, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 у справі № 360/985/23 в задоволенні цієї вимоги було відмовлено, оскільки позивачем не було надано документів, визначених Порядком № 637, на підтвердження як страхового, так і пільгового стажу, за вказані періоди.

В мотивувальній частині рішенні суду також зазначено, що позивач у зв`язку з втратою оригіналу трудової книжки має звернутися до роботодавця за останнім місцем роботи з заявою про видачу її дублікату, та відновлення записів про періоди роботи, а вже з отриманим дублікатом звернутися до органу Пенсійного фонду України за призначенням пенсії. Матеріали справи не містять доказів вжиття позивачем заходів щодо підтвердження періодів роботи на підприємствах, розташованих на тимчасово окупованій території, звернення до комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії з відповідною заявою.

Частиною другою статті 79 КАС України встановлено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви

Однак, звертаючись до суду з цим позовом в частині зарахування спірних періодів до страхового стажу, представник позивача зазначає аналогічні підстави до розглянутих в рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 у справі № 360/985/23, нових доказів ним не подано, у зв`язку з цим відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Ухвалюючи рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

З огляду на зазначене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Більше того, суд звертає увагу, що жодних інших перешкод та/або недотримання процедури звернення із заявою про призначення пенсії, аніж вирішених в судовому порядку, відповідачем не наведено, а тому суд приходить до висновку, що позивачем виконані всі передбачені законодавством умови для призначення йому пенсії.

Такий спосіб захисту, на переконання суду, матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не буде втручанням у дискреційні повноваження органу пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи та відповідачами під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії не було встановлено інших підстав для відмови у призначенні пенсії, аніж досліджені та спростовані судом під час розгляду справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовна заява подана через підсистему "Електронний суд", тому ставка судового збору становить 968,96 грн.

Тобто при зверненні до суду з цим позовом позивач мав сплатити 968,96 грн.

Ухвалою суду від 07.06.2024 відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 484,48 грн належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь Державного бюджету України, та судовий збір у розмірі 484,48 грн стягнути з позивача на користь Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, місто Івано-Франківськ, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії -задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області № 09 від 10.01.2024 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 на підставі заяви про призначення пенсії від 22.09.2022.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь Державного бюджету України судові витрати зі сплати судового збору у сумі 484,48 (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судові витрати зі сплати судового збору у сумі у сумі 484,48 (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Борзаниця