Справа № 500/3581/24
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/3581/24

02 серпня 2024 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №09 від 19.03.2024,

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період її роботи з 06.11.1984 по 08.10.1990 на посаді звільненого секретаря комсомольської організації Заліщицької фабрики ТХЧ Заліщицького РК ЛКСМУ та призначити і виплачувати пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10.12.2015 з урахуванням виданої Чортківською районною державною адміністрацією довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 14.03.2024 №12/06-24.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області, як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та звернулася із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 14.03.2024 №12/06-24, виданої Чортківською районною державною адміністрацією.

За результатами розгляду заяви за принципом екстериторіальності, 19.03.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийнято рішення за №09 про відмову в перерахунку пенсії відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ "Про державну службу", у зв`язку з відсутністю із відсутністю 20-річного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, так як на момент звернення, стаж на посадах державної служби станом на 05.10.2015 складає 17 років 0 місяці 5 днів.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області не враховано до стажу держаної служби період роботи позивача з 06.11.1984 по 08.10.1990 на посаді звільненого секретаря комсомольської організації Заліщицької фабрики ТХЧ Заліщицького РК ЛКСМУ (протокол №6 засідання бюро Заліщицького РК ЛКСМУ від 08.10.1990).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 10.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачам 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

27.06.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відмовити повністю.

Вказує, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

14.03.2024 позивач звернулась із заявою про переведення її на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10.12.2015.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України Закарпатській області прийняло рішення №09 від 19.03.2024 про відмову у переведенні на пенсію державного службовця.

З посиланням на норми чинного законодавства зазначає, що з 30.10.1998 по 05.10.2015 позивач працювала на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, з 06.10.2015 по 14.03.2024 позивач працювала на посадах в органах місцевого самоврядування. Стаж державної служби позивача складає 17 років 05 днів.

Оскільки, однією з умов призначення пенсії державного службовця є робота на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, у позивача відсутній достатній стаж роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, який необхідний для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10.12.2015.

Таким чином, за матеріалами пенсійної справи станом на 01.05.2016 позивач не набула необхідного стажу на посаді державної служби - 20 років для призначення пенсії згідно пункту 12 розділу XI Закону України "Про державну службу".

02.07.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , де просить відмовити в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи заперечення вказує, що 14.03.2024 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунок пенсії - перехід на пенсію по віку відповідно до Закону України "Про державну службу".

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області (структурного підрозділу, що розглядав заяву позивача за принципом екстериторіальності) встановлено, що стаж роботи позивача на посадах державної служби складає 17 років 0 місяців 5 днів, з необхідних 20 років. Позивач станом на 01.05.2016 на посадах державної служби не працювала.

Із 06.10.2015 позивач прийняла присягу посадової особи та працювала в органах місцевого самоврядування по 14.03.2024. Відповідно до пп.11 п.3 ст.3 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, дія цього закону не поширюється на посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд зазначає, що розгляд даної справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з урахуванням строку перебування головуючого судді у відпустці, в порядку черговості.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

14.03.2024 позивач звернулась із заявою про переведення її на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10.12.2015.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України Закарпатській області прийняло рішення №09 від 19.03.2024 про відмову в перерахунку пенсії.

Як слідує зі змісту рішення, розглянувши заяву №543 від 14.03.2024р. про перерахунок встановлено наступне: виходячи із записів у трудовій книжці, заявниця працювала у відділі організаційної та кадрової роботи та з питань нагород Заліщицької райдержадміністрації, (30.10.1998-05.10.2015рр.) на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Із 06.10.2015р. заявниця прийняла присягу посадової особи та працює в органах місцевого самоврядування по 14.03.2024р. Відповідно до пп.11 п.3 ст.3 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015р. №889-VIII, дія цього закону не поширюється на посадових осіб органів місцевого самоврядування.

На дату припинення проходження державної служби 05.10.2015р. заявниця мала 17 років 0 міс. 5 днів стажу державної служби із необхідних 20 років.

Не погодившись із вказаним рішенням та вважаючи порушеним своє право на соціальний захист, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на пенсійне забезпечення державних службовців визначено Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-XII), Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), який набув чинності 01.05.2016.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Така позиція суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 13.02.2019 за результатами апеляційного перегляду рішення Верховного Суду 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18 (Пз/9901/23/18).

Отже, незважаючи на те, що з 01.05.2016 Закон №3723-XII втратив чинність, після вказаної дати особи, що працювали на державній службі за наявності передбачених статтею 37 цього Закону підстав, мають право на пенсію державного службовця.

Обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Такі ж висновки щодо застосування норм права неодноразово висловлювалися Верховним Судом, зокрема, у постановах від 03.07.2018 у справі №265/3709/17, від 19.03.2019 у справі №357/1457/17, від 15.08.2019 у справі №676/6166/17, від 01.04.2020 у справі №607/9429/17.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.03.2024 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду України з заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Підставою відмови позивачу у переведенні на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону №3723-XII було те, що виходячи із записів у трудовій книжці, вона працювала у відділі організаційної та кадрової роботи та з питань нагород Заліщицької райдержадміністрації, (30.10.1998-05.10.2015) на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Із 06.10.2015 прийняла присягу посадової особи та працює в органах місцевого самоврядування по 14.03.2024. Відповідно до пп.11 п.3 ст.3 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, дія цього закону не поширюється на посадових осіб органів місцевого самоврядування.

На дату припинення проходження державної служби 05.10.2015 позивач мала 17 років 0 міс. 5 днів стажу державної служби.

У зв`язку з відсутністю необхідного стажу на державній службі 20 років Головним управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийнято спірне рішення за №09 від 19.03.2024 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Щодо обчислення стажу державної служби, то пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за період роботи (служби) до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені.

Статтею 46 Закону №889-VII визначені особливості стажу державної служби, у пункті 4 частини другої якої зазначено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Предметом спору у цій справі є оцінка обставин щодо: наявності у позивача стажу роботи на державній службі, необхідного для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ; правомірності рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на підставі Закону №3723-ХІІ.

Визначаючись щодо зарахування вказаних спірного періоду роботи до стажу державної служби суд враховує таке.

Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

За нормами пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема:

на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком (у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управлінь, самостійних відділів, інших структурних підрозділів),

на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Додатком до цього Порядку визначений Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби. До цього переліку включені, серед іншого, виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.

Також відповідно до пункту 4 Порядку обчислення стажу держаної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229), до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Суд звертає увагу, що як Порядок №283, так і чинний Порядок №229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

Верховний Суд в постанові від 10.05.2018 за результатом розгляду справи №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону №889-VIII та пункту 4 Порядку №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", зараховується до стажу державної служби.

З огляду на викладене, доводи відповідачів про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця, є безпідставними.

Як зазначено вище, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 року стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Судом встановлено, що органами Пенсійного фонду позивачу зараховано період роботи на посадах державної служби станом на 05.10.2015, що складає 17 років 0 місяці 5 днів. Із 06.10.2015 позивач прийняла присягу посадової особи та працювала в органах місцевого самоврядування по 14.03.2024.

Фактично відповідач не зарахував до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, період роботи позивача в органах місцевого самоврядування у зв`язку із прийняттям Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Разом з тим, відповідач жодного розрахунку страхового стажу за посадами на державній службі та які до них прирівняні не проводив, а тому з урахуванням вказаних періодів суд не вправі самостійно проводити обчислення такого стажу та, відповідно, встановити дотримання умов щодо призначення (переведення) на пенсію за віком на підставі Закону України "Про державну службу".

Відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №09 від 19.03.2024 про відмову у перерахунку пенсії позивача відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком згідно з Законом №3723-XII є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період її роботи з 06.11.1984 по 08.10.1990 на посаді звільненого секретаря комсомольської організації Заліщицької фабрики ТХЧ Заліщицького РК ЛКСМУ, то судом враховано наступне.

Статтею 118 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 03 червня 1994 року №4-5-1156, погодженими з КМУ, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року). Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення, бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.

При цьому суд критично оцінює твердження відповідачів, що згідно постанови Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016 "Про затвердження порядку обчислення стажу державної служби", яка набрала чинності з 01.05.2016, втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 "Про порядок обчислення стажу державної служби", якою було передбачено зарахування до стажу державної служби періоду роботи на виборних та інших відповідальних посадах в партійних, профспілкових і виборних організаціях до припинення дії ст.6 Конституції УРСР, тобто 24.10.1990 та відсутність встановлення відповідного рангу державного службовця у вказаний період.

В свою чергу, пунктом 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ від 25 березня 2016 року №229 передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином позовна вимога зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період її роботи з 06.11.1984 по 08.10.1990 на посаді звільненого секретаря комсомольської організації Заліщицької фабрики ТХЧ Заліщицького РК ЛКСМУ підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10.12.2015 з урахуванням виданої Чортківською районною державною адміністрацією довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 14.03.2024 №12/06-24, то суд зазначає, що не уповноважений самостійно проводити перерахунок/підрахунок страхового або спеціального стажу, необхідного для вирішення питання переведення на інший вид пенсії, позаяк ці функції належать до дискреційних повноважень пенсійного органу.

Так, питання призначення,перерахунку, переведення і виплати пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення. Тобто нарахування, перерахунок та виплата пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. У такому випадку, суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення/перерахунок пенсії.

Відтак, позов в цій частині позовних вимог задоволенню не підлягає.

Згідно з приписами частини першої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо обраний позивачем спосіб захисту є недостатнім для повного захисту його прав, свобод та інтересів або якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Таким чином суд вважає за необхідне, застосовуючи частину другу статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Закарпатській області повторно розглянути подану позивачем заяву про перерахунок пенсії за віком та прийняти відповідне рішення.

При цьому, на думку суду, оскільки за принципом екстериторіальності спірне рішення про відмову в перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 №09 від 19.03.2024 прийняло Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, то саме цей територіальний орган слід зобов`язати повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії позивачу (переведенні на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу") та прийняти відповідне рішення.

Суд зауважує, що належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 є Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву позивача від 14.03.2024 №543 та прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії, яке є предметом спору у справі, що розглядається.

Отже, саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області суд покладає обов`язок повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії.

В даному випадку для встановлення належного відповідача визначальним є те, структурний підрозділ якого пенсійного органу розглядав заяву позивача ОСОБА_1 від 14.03.2024 та прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії, яке визнано судом протиправним і скасовано.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

При цьому суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява №387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Звертаючись до суду, позивач сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією №03-1869488/1/С від 03.06.2024.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. (частина третя статті 139 КАС України)

Оскільки суд позов задовольняє частково, то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, рішення якого стало підставою звернення позивача до суду з цим позовом, судові витрати у сумі 605,60 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №09 від 19.03.2024 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 06.11.1984 по 08.10.1990 на посаді звільненого секретаря комсомольської організації Заліщицької фабрики ТХЧ Заліщицького РК ЛКСМУ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.03.2024 про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 та прийняти рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено і підписано 02 серпня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: площа Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88001, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.