Справа № 953/356/24
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 р.Справа № 953/356/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.05.2024, головуючий суддя І інстанції: Муратова С.О., вул. Блюхера, 7б, м. Харків, Харківська, 61168, по справі № 953/356/24

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора взводу 1 роти 6 батальйону 4 УПП у Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Коритного Дмитра Олександровича , Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до Інспектора взводу 1 роти 6 батальйону 4 УПП у Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (далі також - відповідач1), Департаменту патрульної поліції (далі також - відповідач2), в якому просила суд:

- визнати дії інспектора взводу 1 роти 6 батальйону УПП у Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Коритного Дмитра Олександровича щодо складання постанови серії БАД № 802802 від 07.01.2024 року про адміністративне правопорушення про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за порушення ст. 122 ч. 2 КУпАП, незаконними;

- визнати постанову серіїї БАД № 802802 від 07.01.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.05.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивачка звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про повне задоволення її позовних вимог.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не врахував помилок, допущених в спірній постанові. Крім того, вказала, що відсутній факт здійснення обгону на пішоходному переході або перед пішоходним переходом, оскільки позивачка проїхала поруч з автомобілем патрульної поліції. Вказала, що у статті 276 КУпАП зазначено, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Словосполучення «за місцем вчинення» означає «місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу». Таким чином, розглядатися справа про порушення ПДР може тільки в будівлі УПП у Харківській області ДПП. Вказала, що їй не було надано можливості скористатися правами, які передбачені ст. 268 КУпАП, а саме : скористатися правовою допомогою адвоката.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, просив рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що інспектором взводу 1 роти 6 батальйону 4 Управління патрульної поліції у Харківській області Коритним Д.О. складено постанову серії БАД №802802 від 07.01.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн за те, що 07.01.2024 о 10-23 год. м. Харків, вул. Чкалова, 15, водій керуючи транспортним засобом «Hyundai Tucson», номерний знак НОМЕР_1 , здійснила обгін на пішохідному переході, чим порушила п. 14.6 «В» ПДР України (а.с. 5).

Не погоджуючись із вищевказаною постановою у справі про адміністративне правопорушення, позивачка звернулась до суду із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено порушення позивачкою ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова не підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР).

Згідно з п.1.1 ПДР, вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 14.6.В ПДР України встановлено, що обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності постанови інспектора взводу 1 роти 6 батальйону 4 Управління патрульної поліції у Харківській області Коритного Д.О. серії БАД №802802 від 07.01.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Вказаною постановою накладено на позивачку адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, за здійснення обгону ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом та на ньому у населеному пункті.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, а також надаючи правову оцінку оспорюваній постанові у справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Таким чином у суб`єкта владних повноважень наявний обов`язок щодо доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, якщо він заперечує проти задоволення адміністративного позову.

В цій справі, на виконання зазначеного обов`язку, суб`єктом владних повноважень надано до суду відеозапис, який зазначений у пункті 7 оспорюваної постанови, на якому зафіксовано момент вчинення позивачкою оспорюваного правопорушення.

Як правомірно враховано судом першої інстанції, з наданого відеозапису встановлено, що позивачка 07.01.2024, керуючи транспортним засобом «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила обгін ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом та на ньому у населеному пункті. Також, на стовпі праворуч біля пішохідного переходу розташований знак 5.38.1 «Пішохідний перехід», який встановлюється праворуч від дороги на ближній межі переходу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджено факт порушення позивачкою пункту 14.6 В ПДР України, тому відповідач при винесенні постанови відносно ОСОБА_1 діяв у межах чинного законодавства України та у спосіб визначений законом.

Доводи апеляційної скарги, що позивачка не здійснювала обгін, а також відсутність попереджувального дорожнього знаку спростовуються зазначеним відеозаписом.

Щодо доводів про неправомірність складення спірної постанови на місці вчинення правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За приписами ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі також - Інструкція № 1395).

Відповідно до пунктів 1 та 2 розділу III Інструкції № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Оскільки постанову БАД №802802 від 07.01.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі складено відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, тому місцем складення повинно бути місце вчинення правопорушення, тому доводи апелянтки в цій частині є безпідставними.

Щодо доводів апелянтки про допущення помилок при складенні постанови, а саме: у п. 2 «Місце розгляду справи», у п. 3 «Посада, спеціальне звання та прізвище, ім`я та по батькові, яка розглядає справу»; у п. 5 «Суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених при розгляді справи», колегія суддів зазначає, що зазначення посади «Інспектор» у рядку для місця розгляду справи, помилка у посаді, спеціальному званні особи, яка розглядає справу та помилка у слові "пішохідному" не є істотними та такими, які б свідчили про наявність підстав для скасування вказаної постанови.

Колегія суддів також враховує, що загальні підходи до оцінки недоліків форми рішення сформульовані Верховним Судом у постановах від 19.05.2020 у справі № 820/2300/18, від 30.04.2020 у справі №810/384/16, від 17.03.2020 у справі № 808/4140/15, від 25.01.2019 у справі № 812/1112/16, у яких Верховний Суд звернув увагу, що окремі дефекти форми рішення суб`єкта владних повноважень не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийняте суб`єктом владних повноважень у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів. Технічні помилки не є недоліками форми оскаржуваного індивідуального акту.

Колегія суддів вважає наведені висновки застосовними і у цій справі.

Щодо доводів апелянтки про ненадання часу для звернення за правовою допомогою, колегія суддів зазначає, що при розгляді справи були позивачці роз`яснені права, клопотань щодо необхідності забезпечити участь захисника нею не заявлялись. На місці складання постанови позивачку було повідомлено про порушення нею правил дорожнього руху та вона не була позбавлена права та можливості висловити свої заперечення, доводи по суті вчиненого правопорушення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а отже постанова серії БАД № 802802 від 07.01.2024 прийнята правомірно, відповідно до закону, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законодавством, а отже судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.05.2024 у справі № 953/356/24 суд першої інстанції дійшов правомірних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.05.2024 по справі № 953/356/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді А.О. Бегунц Л.В. Мельнікова