Справа № 580/6427/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року справа № 580/6427/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення часників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови в призначенні та виплаті пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020-2022 роки, та невиплаті мені при призначенні пенсії за віком грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії 21.05.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 21.05.2023 перерахунок та виплату з урахуванням раніше здійснених виплат, призначеної пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленого як середній показник за 2020, 2021, 2022 роки з нарахуванням компенсації втрати частини доходів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії 23.05.2023, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 22 грудня 2014 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Черкаській області, оскільки їй призначено пенсію за вислугу років, як працівнику освіти відповідно до пункту е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення від 09.07.1991 № 1788-ХІІ. Однак даний вид пенсії позивачка не отримувала та весь час продовжила працювати у відділі освіти Ротмістрівської сільської ради та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Після досягнення 60-річного (пенсійного) віку позивачка звернулась до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, однак 29 травня 2023 року її переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058- IV з незмінним показником середньої заробітної плати, врахованим раніше при призначенні пенсії за віком у 2014 році.

Окрім того, позивачці не призначено та не виплачено грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій, як особі, яка на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України Про пенсійне забезпечення, працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до підпунктів е-ж ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

25.04.2024 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області з письмовою заявою про призначення пенсії за віком, починаючи з 21.05.2023 (дати досягнення пенсійного віку) із застосуванням показника середньої заробітної плати за три останні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це передбачено ст. 40 Закону № 1058, тобто за 2020, 2021, 2022 роки з подальшою виплатою різниці між виплаченою фактично та перерахованою пенсією, а також призначенням та виплатою грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058.

Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 28.05.2024 № 7611-6422/Т-02/8-2300/24, відмовило в задоволенні звернення, оскільки, на думку відповідача, відсутні підстави для переведення пенсії з вислуги років на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2020-2022 роки та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058.

Ухвалою від 02.07.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

09.07.2024 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що в даному випадку, оскільки позивачка уже отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788, йде мова не про первинне звернення за призначенням пенсії, а про перехід з одного виду пенсії на інший вид. Переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком повинно проводитися із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії за вислугу років.

Щодо виплати грошової допомоги, зазначила, що позивачці вперше було призначено з 22.12.2014 пенсію за вислугу років як працівнику освіти відповідно до пункту е статті 55 Закону № 1788- ХІІ. В зв`язку з працевлаштуванням позивачки на посаду вчителя біології та хімії Мельниківської загальноосвітньої школи виплату пенсії було припинено з 12.01.2015, в силу дії статті 7 Закону № 1788-XII. Оскільки, позивач вже отримувала пенсію призначену відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, то вона не має права на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Крім того, зазначила, що звернувшись у червні 2024 року до суду з позовними вимогами про перерахунок пенсії за минулий час з 21.05.2023 позивачка пропустила строк звернення до суду, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску цього строку.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що згідно матеріалів пенсійної справи (а.с. 60) позивачці з 22.12.2014 призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ).

На підставі заяви позивачки від 29.05.2023 позивачці призначено та з 29.05.2023 здійснено перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується протоколом перерахунку пенсії (а.с. 34).

Позивачка звернулась до Головного управління із заявою щодо перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 3 календарні роки, що передують року переведення на інший вид пенсії, а також щодо виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій.

Листом від 28.05.2024 № 7611-6422/Т-02/8-2300/24 відповідач повідомив позивачку, що підстави перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2020-2022 роки відсутні. Крім того, повідомив, що оскільки позивачці із 22.12.2014 вже призначено пенсію за вислугу років, підстави для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058 відсутні.

Дії Головного управління щодо відмови в призначенні та виплаті пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020-2022 роки, та невиплаті при призначенні пенсії за віком грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій позивачка вважає протиправними, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернулась до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV від 09 липня 2003 року (далі Закон № 1058-ІV) за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених вище норм законодавства дає підстави для висновку, що ч. 3 статті 45 Закону № 1058-IV установлює порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Застосована правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року (справа № 577/2576/17), Верховного Суду у постанові від 31 липня 2019 року (справа № 720/208/17) та постанові від 18 серпня 2020 року (справа № 263/6611/17).

Як вище встановив суд, з 22.12.2014 позивачці призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ, а із 29.05.2023 відповідач призначив позивачці пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, отже у спірному випадку має місце саме призначення пенсії, тому підлягає врахуванню показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення пенсії, як того вимагає частина друга статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме: за 2020, 2021 та 2022 роки.

Також, суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд заяви про призначення або перерахунок пенсії повинно прийматися у формі рішення (протоколу). Чинне законодавство не наділяє суб`єкта владних повноважень приймати нормативні та інші акти у формі листів, в іншому випадку направлення листа кваліфікується як протиправна бездіяльність щодо неприйняття рішення про призначення (перерахунок) пенсії чи про відмову.

Як свідчать матеріали справи, отримавши заяву позивачки про перерахунок пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2020-2022 роки, відповідач не прийняв жодного рішення, передбаченого частиною 5 статті 45 Закону № 1058-IV, а лише надіслав на адресу позивачки лист від 28.05.2024, який має інформаційний характер, отже для належного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не прийняття рішення про перерахунок позивачці пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1058 з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2021-2023 роки.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у цьому випадку належить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області здійснити перерахунок позивачці з 25.04.2024 (дати звернення позивачки до відповідача із заявою про перерахунок, а.с. 52) пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 (2020-2022) та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Вимоги позивачки здійснити перерахунок із 21.05.2023 суд вважає необґрунтованими, оскільки у заяві від 29.05.2023 позивачка не ставила питання щодо врахування показника середньої заробітної плати за 2020-2022 роки, а відповідач відповідно не відмовляв у такому врахуванні.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача виплатити позивачці грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Таким чином, однією із обов`язкових умов для отримання спірної грошової допомоги є не отримання особою до моменту призначенні пенсії за віком будь-якого виду пенсії.

Суд встановив, що наявним у справі протоколом призначення пенсії (а.с. 60) підтверджується призначення з 22.12.2014 пенсії за вислугу років, як працівнику освіти відповідно до пункту е статті 55 Закону № 1788-ХІІ, виплату якої з 12.01.2015 позивачці припинено у зв`язку із її працевлаштуванням. Суд врахував, що наявний у матеріалах справи розрахунок призначеної пенсії (а.с. 60-63) вказує на те, що за вказаний період пенсія позивачці була нарахована та виплачена.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про відсутність у позивачки однієї із обов`язкових умов для отримання спірної грошової допомоги, у зв`язку із цим позовні вимоги у цій частині суд вважає необґрунтованими.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Аналіз вищевказаних приписів вказує, що право на нарахування компенсації втрати частини доходів виникає у особи у випадку невиплати нарахованих доходів. Разом з тим, у межах цієї справи спірним є право позивачки на перерахунок пенсії з урахуванням середньої заробітної плати за 2020-2022 роки, оскільки відповідач відмовив у такому перерахунку. Таким чином, у спірних правовідносинах не мало місця обставини невиплати нарахованих сум пенсії, у зв`язку із чим позовні вимоги у цій частині суд вважає необґрунтованими, у задоволенні яких належить відмовити.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачки є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то частина понесених позивачем судових витрат, пропорційно частині задоволених позовних вимог, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не прийняття рішення про перерахунок ОСОБА_1 пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року призначення пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (2020, 2021, 2022).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 з 25.04.2024 перерахунок пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року призначення пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (2020, 2021, 2022), та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 01.08.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК