Справа № 733/1255/24
Суддя: Карапиш Т. В.
Дата ухвалення: 2024-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-а/733/29/24
Єдиний унікальний №733/1255/24
Рішення

Іменем України

05 серпня 2024 року Ічнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Т.В. Карапиш

за участю секретаря О.П. Щур,

представника позивача І.А. Сакун

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Ічня справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 28 травня 2024 року інспектором з РПП ВП № 2 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області Прокопенком В.П. було винесено постанову серії ЕНА № 2258265 від 28 травня 2024 року за порушення п. 2.1 (а) ПДР України та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Свою вину не визнає у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення, оскільки стверджує, що докази вчинення правопорушення відсутні, оскільки при винесенні постанови про адмінправопорушення працівником поліції не було повідомлено про причину зупинки його транспортного засобу, не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння адмінправопорушення, поліцейським йому не було роз`яснено його права, а сама постанова не була вручена йому на місці складання. Крім того, станом на 28.05.2024 року він не був позбавлений права керування транспортними засобами, так як постанова Ічнянським районним судом Чернігівської області про притягнення його до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік ухвалена 01.05.2024 року, була ним оскаржена до Чернігівського апеляційного суду та станом на 28.05.2024 року ще не була розглянута апеляційним судом. Враховуючи вищевикладене, просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, в зв`язку з відсутністю в його діях правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, справу про адмінправопорушення закрити та стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сакун І.А. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила скасувати оскаржувану постанову, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2258265 про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП була складена поліцейським ВП № 2 (м. Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області до набрання законної сили постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01.05.2024 року № 733/447/24, якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, суд прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 28 травня 2024 року інспектором ВП № 2 (м. Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області лейтенантом поліції Прокопенком В.П. було винесено постанову серії ЕНА № 2258265 від 28 травня 2024 року за порушення п. 2.1 (а) ПДР України по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 гривень 00 копійок (а.с. 23).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 28 травня 2024 року о 13.18 год. в м. Ічня по вул. Шевченка, 1 керував транспортним засобом GEELY CK д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом.

Частиною другою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився та не надав належні та допустимі докази на підтвердження або спростування дій позивача ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, які затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року.

Відповідно до п. 2.1 (а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п.3 ч.3 ст.2 КАС України), суд констатує, що працівником поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

Враховуючи відсутність відзиву представника відповідача на позовну заяву та те, що останній в судове засідання не з`явився та не надав належних доказів та пояснень по суті справи, в судовому засіданні знайшли своє відображення твердження позивача, наведені в позовній заяві про те, що поліцейським ОСОБА_1 не було повідомлено причини зупинки його транспортного засобу, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння останнім адмінправопорушення, не роз`яснено його права, а сама постанова не була вручена йому на місці складання.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітника поліції, з якого неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація, тощо).

Сама лише постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ЕНА № 2258265 від 28 травня 2024 року не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення.

Інші докази вчинення позивачем вищевказаного адмінправопорушення відсутні та не надані відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Крім того судом встановлено, що відповідно до постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01.05.2024 року № 733/447/24, провадження № 3/733/359/24 ОСОБА_1 було притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (а.с. 7-8).

Вказана постанова була оскаржена ОСОБА_1 в апеляційному порядку та як видно з постанови Чернігівського апеляційного суду Чернігівської області від 03.06.2024 року у справі № 733/447/24, провадження № 33/4823/523/24, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01 травня 2024 року щодо нього без змін (а.с. 9-10).

Відповідно до ч. 2 ст. 317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Таким чином, на момент складення інспектором відділення поліції № 2 (м. Ічня) Прилуцького районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області лейтенантом поліції Прокопенком В.П. постанови серії ЕНА № 2258265 від 28 травня 2024 року за порушення п. 2.1 (а) ПДР України та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП останній не був позбавлений права керування транспортними засобами, а тому в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

У силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення та вина особи у його вчиненні, доводяться шляхом надання належних доказів.

Згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, не підтверджується належними доказами, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки відповідач не довів правомірність прийнятого рішення, а в матеріалах справи інші належні та допустимі докази вини позивача відсутні та постанову складено в порушення норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі наданих доказів та вимог законодавства, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2258265 від 28 травня 2024 року, слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України суд вважає стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок, що був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано суду договір про надання правничої допомоги від 03.06.2024 року (а.с. 12); додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 03.06.2024 року (а.с. 13); ордер на надання правничої (правової) допомоги № 1088755 від 03.06.2024 року (а.с. 14); копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН 000489 від 28.09.2018 року (а.с. 15); копії рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, затверджених Рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 17.03.2023 року № 1 (а.с. 16); Акт здачі-приймання наданих послуг від 02.08.2024 року на суму 11000,00 грн. (а.с. 25). Отже адвокатом документально доведено факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11000,00 грн.

Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі.

Керуючись ст. ст. 2,8,9,77,78,132,139,205,241-246,286,295 КАСУ, ст.ст. 7, 126, 245, 247, 251, 288, 293 КУпАП, ст. 19 Конституцією України, ЗУ «Про дорожній рух», суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову інспектора відділення поліції № 2 (м. Ічня) Прилуцького районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області лейтенанта поліції Прокопенка Віталія Петровича серії ЕНА № 2258265 від 28 травня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складену на ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та закрити провадження по даній адміністративній справі.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (місцезнаходження: м. Чернігів, пр-т Перемоги, 74, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ) суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (місцезнаходження: м. Чернігів, пр-т Перемоги, 74, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 11000 (одинадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Згідно ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду (01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8 корпус 30) протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, місце знаходження: просп. Перемоги, 74, м. Чернігів, .

Повне рішення складено 05 серпня 2024 року.

Суддя Т. В. Карапиш