Справа № 200/3214/24
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 року Справа№200/3214/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн/місяць за період з 26 лютого 2022 року по 18 травня 2022 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн/місяць за період з 26 лютого 2022 року по 18 травня 2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168.

На обґрунтування позову позивач зазначає, що з 26.02.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Маріуполь та в подальшому з 21.05.2022 по 08.02.2024 в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України. Відповідачем у вказаний період виплачено додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн, у виплаті 100 000 грн відмовлено, у зв`язку з відсутністю документів, передбачених абзацом третім пункту 3 Окремого доручення № 912/з/29, що підтверджують участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Протиправна, на думку позивача, відмова відповідача у виплаті додаткової винагороди, слугувала підставою для звернення до суду із даним позовом.

Відповідач позов не визнав, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до пункту 1 Постанови № 168 у редакції, що діяла до 21.01.2023, на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачувалася додаткова винагорода в розмірі до 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшувався до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 5 Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, яке, відповідно до пункту 14 Окремого доручення № 912/з/29 та пункту 1 доручення Міністра оборони України від 13.02.2023 № 2683/з/3, застосовується з 01.06.2022 по 01.02.2023 та врегульовує питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 - виплата особовому складу військової частини додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн або 30 000 грн здійснювалась на підставі наказів командирів військових частин. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 грн за місяць обов`язково зазначаються підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження).

Відповідно до абзацу третього пункту 3 Окремого доручення № 912/з/29 документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового); рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

У зв`язку із тим, що інформації про існування документів, передбачених абзацом третім пункту 3 Окремого доручення № 912/з/29, що підтверджують участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період з 26.02.2022 по 16.05.2022 немає, а дії спрямовані на пошук (виявлення) таких документів не дали позитивних результатів, відсутні підстави для видання наказу про виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн із розрахунку за місяць за період із 26.02.2022 по 16.05.2022 позивачу, у зв`язку із чим виплата йому додаткової винагороди за цей період здійснювалась у розмірі 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць.

З 17.05.2022 по 07.02.2024 позивачу виплачена додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн за період перебування у полоні.

На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та поновлено строк звернення до адміністративного суду з наведеним позовом. Позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини,

на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_3 , орган, що видав № 1201, дата видачі 16.02.2024.

Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 № 39 позивача з 26.02.2022 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення.

Згідно з довідкою Служби Безпеки України від 14.02.2024 № 33/І-9-473д ОСОБА_1 в період з 21.05.2022 по 08.02.2024 перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України.

Як убачається з довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 29.03.2024 № 1553/3283, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , позивач з 26.02.2022 по 08.02.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Маріуполь.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 28.02.2024 № 672 захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2024 № 1553/89 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) 29.04.2022 ОСОБА_1 отримав травми під час безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 та перебування в полоні і не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. При отриманні травмування перебував у засобах індивідуального захисту (шолом, бронежилет).

Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2024 № 188/нагд про здійснення перерахунку військовослужбовцям, звільненим з полону, позивачу з 26.02.2022 по 31.12.2022 виплачено премію у розмірі 289%, з 01.01.2023 по 31.01.2023 у розмірі 306%, з 01.02.2023 по 07.02.2024 у розмірі 535%.

Згідно з Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2024 № 188/нагд про здійснення перерахунку військовослужбовцям, звільненим з полону, позивачу виплачено: додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 26.02.2022 по 16.05.2022; додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн за період з 17.05.2022 по 07.02.2024.

Вказані виплати також підтверджуються відомостями про нараховане та виплачене грошове забезпечення позивача.

Будучи не згодним із ненарахуванням та невиплатою додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Положеннями частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з приписами частини третьої статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Воєнний стан в Україні триває по теперішній час.

28.04.2022 Кабінетом Міністрів України за № 168 прийнято постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).

У первинній редакції вказаною постановою передбачалось: « 1. Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, … виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

5. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022 року.».

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 № 400, яка застосовується з 24.02.2022 пункт 1 постанови № 168 доповнено абзацами такого змісту: «Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Відповідач, заперечуючи право позивача на отримання збільшеної грошової винагороди за Постановою № 168, посилається на відсутність документів, необхідних для підтвердження безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Суд з такою позицією не погоджується з огляду на таке.

Протягом спірного періоду пункт 1 Постанови 168 у якості підстави для виплати збільшеної додаткової винагороди передбачав, що військовослужбовець повинен брати безпосередню участь у бойових діях або забезпечувати здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Наявні у справі письмові докази свідчать, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

У якості формальної підстави для виплати цією ж Постановою визначено наказ командира.

Інших вимог у спірний період у Постанові № 168 не встановлено.

Суд звертає увагу, що у спірний період позивач перебував у м. Маріуполі, де брав безпосередню участь у бойових діях, пов`язаних із захистом Батьківщини.

При цьому, перелічені вище письмові докази свідчать, що під час участі у бойових діях у м. Маріуполь, а саме 29.04.2022, позивач отримав поранення.

Тому у спірний період виплата позивачу збільшеної грошової допомоги має здійснюватись, як військовослужбовцю, який брав безпосередню участь у бойових діях, перебуваючи в районі ведення бойових дій.

Факт безпосередньої участі позивача у бойових діях суд вважає доведеним, отже виплата такої винагороди має здійснюватись на підставі наказів командирів (начальників).

Суд звертає увагу, що формальною підставою для виплати збільшеної додаткової винагороди за Постановою № 168, є наказ безпосереднього командира (начальника), однак, саме військова частина НОМЕР_1 є відповідальною за правильність та повноту нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення і саме військова частина НОМЕР_1 мала вжити достатніх заходів щодо встановлення наявності підстав для нарахування та виплати позивачу збільшеної додаткової винагороди за Постановою № 168.

Матеріали справи не містять достатніх доказів звернення відповідача для з`ясування вказаного питання, отже саме військовою частиною НОМЕР_1 допущено протиправну бездіяльність (як організації на грошовому забезпеченні якої перебував позивач) у питанні виплати позивачу належного грошового забезпечення.

Суд вважає, що позивач виконав свій військовий обов`язок, натомість відповідач не виконав обов`язок щодо нарахування та виплати позивачу належним чином грошового забезпечення за спірний період.

Позивач не зобов`язаний самотужки вживати заходів щодо пошуку бойових наказів командира (начальника), його обов`язок полягав у їх виконанні, що, як свідчать матеріали справи, ним було виконано.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як вже було зазначено вище, згідно з довідкою від 29.03.2024 № 1553/3283, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , позивач з 26.02.2022 по 08.02.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Маріуполь.

На думку суду, наданими документами підтверджено проходження позивачем служби та того, що характер її проходження підпадає під наведене у Постанові Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» - «... беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів ...».

Суд зазначає, що позивачу додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн у травні 2022 року було виплачено за 15 днів, починаючи з 17.05.2022, що підтверджується Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2024 № 188/нагд про здійснення перерахунку військовослужбовцям, звільненим з полону та відомостями про нараховане та виплачене грошове забезпечення позивача, тому позовні вимоги в частині нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн за 17 та 18 травня 2022 року не підлягають задоволенню.

Враховуючи вище наведені висновки, суд вважає, що позивачу додаткова винагорода у період з 26.02.2022 по 16.05.2022, яка визначена постановою КМУ від 28.02.2022 року №168, мала виплачуватись у розмірі 100 000 грн.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність ненарахування позивачеві індексації у належному розмірі, а тому наявні правові підстави для часткового задоволення позову.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судового збору у відповідності до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду цієї справи не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн/місяць за період з 26 лютого 2022 року по 16 травня 2022 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн/місяць за період з 26 лютого 2022 року по 16 травня 2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 01 серпня 2024 року.

Суддя Т.О. Шувалова