Справа № 520/37646/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 р.Справа № 520/37646/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2024, (головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., повний текст складено 27.03.24 року) по справі № 520/37646/23

за позовом ОСОБА_1

до Офісу Генерального прокурора

про скасування рішення, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати:

рішення Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, обов`язків встановлених для відповідної адміністративної посади Офісу Генерального прокурора №07/1/1-17п-23 від 16.11.2023 про встановлення наявності у діяльності начальника відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_1 підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.41 Закону України «Про прокуратуру», для звільнення з цієї адміністративної посади за зверненням ОСОБА_2 ;

наказ Генерального прокурора №340к від 30.11.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Полтавської обласної прокуратури з 30 листопада 2023 року у зв`язку із неналежним виконанням посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади (п.3 ч.1ст.41 Закону України «Про прокуратуру»);

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Полтавської обласної прокуратури.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працював в органах прокуратури на посаді начальника відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Полтавської обласної прокуратури. 30.11.2023 наказом Генерального прокурора №340к ОСОБА_1 звільнено із адміністративної посади відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків. Спірний наказ прийнято на підставі рішення Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, обов`язків встановлених для відповідної адміністративної посади Офісу Генерального прокурора від 16.11.2023.

На думку позивача, вказані рішення та наказ є протиправними, підлягають скасуванню, оскільки прийняті за неповного дослідження всіх обставин, які на думку Комісії свідчили про неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, без врахування пояснень позивача, є невмотивованим, без посилання на конкретні нормативно-правові акти, які порушив ОСОБА_1 та докази в підтвердження таких обставин.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора №340к від 30.11.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Полтавської обласної прокуратури з 30 листопада 2023 року у зв`язку із неналежним виконанням посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади (п.3 ч.1ст.41 Закону України «Про прокуратуру»).

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Полтавської обласної прокуратури з 30.11.2023.

В іншій частині вимог позов залишено без задоволення.

Офіс Генерального прокурора (далі - відповідач), не погоджуючись з судовим рішенням в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив його скасувати в цій частині та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, скасовуючи наказ від 30.11.2023 про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, залишив чинним рішення Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, обов`язків встановлених для відповідної адміністративної посади Офісу Генерального прокурора, яким встановлено неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, що є підставою для звільнення з адміністративної посади.

Вказує, що рішення Комісії не є рекомендаційним для суб`єкта звільнення, а є беззаперечною та остаточною підставою для видання Генеральним прокурором, зокрема, наказу про звільнення прокурора згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про прокуратуру», при цьому Закон України «Про прокуратуру» не передбачає можливості Генеральним прокурором діяти в цьому випадку на власний розсуд.

Щодо підстав звільнення ОСОБА_1 з адміністративної посади зазначає, що Комісією встановлено неналежну організацію позивачем діяльності підпорядкованого відділу; не внесення, не вірне відображення відомостей щодо судових справ за участі прокуратури до ІАС «ОСОП»; систематичну відсутність на роботі підлеглого йому працівника, стосовно якого Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів розглядалася дисциплінарна скарга; низьку якість роботи за результатами оцінки його діяльності; не вжиття належних заходів до покращення роботи та не усунення тривалий час допущених порушень. Водночас, судом першої інстанції не надано належної оцінки вищевказаним обставинам, а лише враховано доводи позивача.

Зауважує про не врахування судом першої інстанції мотивів, з яких виходила Комісія, приймаючи спірне рішення, наявності в рішенні Комісії посилань на нормативно-правові акти, які порушено позивачем. Зазначає, що ні Порядком, ні будь-яким іншим нормативно-правовим актом не встановлено форми та способу відображення в рішенні Комісії взаємозв`язку між конкретними нормами актів та порушенням цих норм.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, позивач просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 2002 р. до цього часу проходить службу в органах прокуратури України.

З 08.02.2021 до 16.11.2023 позивач обіймав адміністративну посаду начальника відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Полтавської обласної прокуратури, згідно наказу керівника Полтавської обласної прокуратури від 08.02.2021 № 39к (т. 4 а.с. 160).

15.08.2023 до Офісу Генерального прокурора надійшло звернення від керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_2 щодо неналежного виконання начальником відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_1 посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади (т. 2 а.с. 3-13).

18.08.2023 Комісія з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, обов`язків встановлених для відповідної адміністративної посади Офісу Генерального прокурора (далі - Комісія), здійснивши попередній розгляд звернення керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_2 , прийняла рішення про відкриття провадження стосовно позивача (т. 2 а.с. 14-15).

Під час перевірки обставин неналежного виконання позивачем обов`язків, Комісією, зокрема, враховано пояснення ОСОБА_1 , Полтавської обласної прокуратури, досліджено відомості з ІАС «ОСОП», показники навантаження на відділ підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Полтавської обласної прокуратури, результати оцінки якості роботи ОСОБА_1 за 2022 р., за наслідками чого складено висновок від 18.10.2023 № 07/1/1-21 зв/к-16п-23 (т. 1 а.с. 43-66).

Вказаним висновком запропоновано прийняти рішення про наявність у діяльності начальника відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_1 підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про прокуратуру», для звільнення з цієї адміністративної посади за зверненням ОСОБА_2

16.11.2023 Комісія прийняла рішення №07/1/1-17п-23 про встановлення наявності у діяльності начальника відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_1 підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.41 Закону України «Про прокуратуру», для звільнення з цієї адміністративної посади за зверненням ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 16-41).

На підставі рішення Комісії від 16.11.2023, Офіс Генерального прокурора видав наказ від 30.11.2023 № 340к, яким ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Полтавської обласної прокуратури з 30.11.2023 у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади (п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про прокуратуру») (т. 1 а.с. 14).

Не погоджуючись із рішенням Комісії та наказом Офісу Генерального прокурора, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення від 16.11.2023 є невмотивованим, не містить посилань на приписи конкретного нормативно-правового акту, порушені ОСОБА_1 , обґрунтувань відхилення пояснень позивача з певних питань, особи, яка систематично була відсутня на роботі, що поставлено у провину ОСОБА_1 та розгляд цього питання Комісією понад встановлений законодавством строк, прийняте без урахування усіх обставин у справі. Отже, наказ від 30.11.2023, прийнятий на підставі такого рішення, є протиправним та підлягає скасуванню, а позивач поновленню на посаді.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Комісії від 16.11.2023 саме по собі не має наслідком звільнення прокурора з адміністративної посади, а є підставою для такого звільнення, не має самостійних правових наслідків, отже фактично не породжує для позивача прав та обов`язків.

Враховуючи оскарження відповідачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині задоволення позовних вимог та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII).

Статтею 4 Закону № 1697-VII встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п. 6 ч.1 ст. 39 Закону №1697-VII адміністративними посадами в обласних прокуратурах (крім посад, зазначених у частині третій цієї статті) є, зокрема, посада керівника підрозділу обласної прокуратури.

Порядок звільнення прокурора з адміністративної посади та припинення його повноважень на цій посаді визначений ст. 41 Закону №1697-VII.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону №1697-VII звільнення прокурора з адміністративної посади, передбаченої пунктами 2-10 частини першої статті 39 цього Закону, здійснюється Генеральним прокурором з таких підстав:

1) подання заяви про дострокове припинення повноважень на адміністративній посаді за власним бажанням;

2) переведення на посаду до іншого органу прокуратури (крім адміністративної посади, передбаченої пунктами 1-3 частини третьої статті 39 цього Закону);

3) неналежне виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади;

4) наявність заборгованості із сплати аліментів на утримання дитини, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідні повноваження Генерального прокурора закріплені і в пункті 3 частини першої статті 9 Закону №1697-VII, згідно якого Генеральний прокурор призначає прокурорів на адміністративні посади та звільняє їх з адміністративних посад у випадках та порядку, встановлених цим Законом.

При цьому наявність підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону №1697-VII встановлюється у порядку, визначеному Генеральним прокурором, з дотриманням гарантій особи щодо повідомлень, отримання копій документів, які стали підставою для перевірки, участі у засіданні та залучення представника, надання пояснень, висловлення заперечень, клопотань та відводів, отримання копії відповідного рішення (ч. 3 ст. 41 зазначеного Закону).

З аналізу норм статті 41 Закону України «Про прокуратуру» слідує, що звільнення прокурора з адміністративної посади та припинення його повноважень на цій посаді не є видом дисциплінарного стягнення, а є наслідком реагування на передбачені частиною першою статті 41 цього Закону обставини, у тому числі неналежне виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної посади.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 24 квітня 2019 року у справі № 808/1350/17 та від 15 січня 2019 року № 826/13848/17.

Водночас, ч. 4 ст. 41 Закону №1697-VII обумовлено, що звільнення прокурора з адміністративної посади чи припинення його повноважень на адміністративній посаді, крім випадку, передбаченого пунктом 2 частини другої цієї статті, не припиняє його повноважень прокурора.

Наказом Генерального прокурора від 01.07.2022 № 113 затверджено «Порядок розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади» (далі Порядок № 113).

Пунктом 6 розділу І Порядку № 113 передбачено, що процедура розгляду звернень передбачає такі етапи:

- попередній розгляд звернення та прийняття рішення про відкриття або відмову у відкритті провадження зі встановлення неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для цієї посади (далі - рішення про відкриття або відмову у відкритті провадження);

- проведення в межах провадження зі встановлення неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для цієї посади (далі - провадження), перевірки відомостей, зазначених у зверненні (далі - перевірка у провадженні), та складання висновку щодо наявності або відсутності підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону, для звільнення прокурора з адміністративної посади (далі - висновок у провадженні);

- розгляд висновку у провадженні та прийняття рішення про встановлення або відсутність підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону, для звільнення прокурора з адміністративної посади (далі - остаточне рішення у провадженні).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 113 встановлено, що розгляд звернень здійснюється Комісією з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади.

Наказом Генерального прокурора від 19.08.2022 № 161 створено Комісію з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади.

Судом встановлено, що 15.08.2023 до Офісу Генерального прокурора надійшло звернення від керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_2 щодо неналежного виконання начальником відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_1 посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади.

За результатами перевірки, проведеної у межах обставин, повідомлених у зверненні ОСОБА_2 , членом Комісії Мерімеріном К. складено висновок про наявність у діяльності начальника відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_1 підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.41 Закону України «Про прокуратуру», для звільнення з цієї адміністративної посади та в подальшому, Комісією прийнято відповідне рішення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що висновки Комісії є невмотивованими, зроблені без урахування всіх обставин, без посилань на конкретні приписи нормативно-правових актів, що порушені позивачем, без зазначення обґрунтувань, що стали підставами для відхилення пояснень ОСОБА_1 з приводу поставлених запитань, а тому наказ про звільнення з адміністративної посади підлягає скасувванню.

Колегія суддів вважає, що висновки суду зроблені за неповного встановлення обставин справи з огляду на наступне.

Як вбачається з висновку від 18.10.2023, Комісією в ході розгляду справи встановлено неналежну організацію ОСОБА_1 діяльності підпорядкованого підрозділу, не виконання вимог Наказів № 309, № 633.

Наказом Генерального Прокурора від 30.09.2021 № 309 «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» затверджено вимоги до порядку організації» затверджено загальні вимоги до порядку організації роботи прокурорів у кримінальному провадженні, у тому числі відділів підтримання обвинувачення у суді обласних прокуратур. Зокрема, пунктами 2, 20, 26, 28, 29, 31, 33, 36 передбачено, що прокурорами вказаних підрозділів забезпечується перегляд судових рішень у апеляційному порядку, вивчення матеріалів кримінальних проваджень та складання мотивованих висновків щодо законності оскаржуваного рішення та підстав для його перегляду, підготовка проектів апеляційних та касаційних скарг, складання довідки про законність рішення суду та підстав для подальшого оскарження після його проголошення, ініціювання відмови від поданих апеляційних та касаційних скарг, їх зміну, доповнення, тощо.

Відповідно до Положення про відділ підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Полтавської обласної прокуратури, затвердженого наказом виконувача обов`язків керівника Полтавської обласної прокуратури від 05.04.2023 № 633 основними завданнями та функціями відділу є забезпечення ефективної реалізації здійснення прокурорами органів прокуратури області повноважень у кримінальному провадженні в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання та протидії корупції обласної прокуратури.

Пунктом 4.1. Положення передбачено, що начальник відділу здійснює загальне керівництво та контроль за діяльністю відділу, вносить пропозиції до плану роботи обласної прокуратури, контролює додержання працівниками відділу виконавської та трудової дисципліни, вносить пропозиції щодо їх заохочення, організовує перевірки стану роботи в окружних прокуратурах, надання їм практичної та методичної допомоги, підготовку проектів апеляційних і касаційних скарг, проводить аналітичну роботу, тощо.

Відповідно до абзаців 6, 11, 18, 25 розподілу обов`язків, затвердженого заступником керівника Полтавської обласної прокуратури від 12.01.2023, на начальника відділу ОСОБА_1 також покладено організацію забезпечення взаємодії та координації відділу з іншими структурними підрозділами обласної прокуратури, окружними прокуратурами, контролю за якістю вивчення

працівниками відділу кримінальних проваджень та участі у перегляді судових рішень в суді апеляційної інстанції, складення ними мотивованих висновків, подання керівництву обласної прокуратури документів за результатами перевірок та узагальнень, організацію підготовки матеріалів на розгляд нарад обласної прокуратури, проведення стажування працівників окружних прокуратур у відділі, здійснення методичного керівництва роботою щодо якісного реагування на незаконні судові рішення. За ефективність роботи на закріпленому напряму діяльності та якісне виконання покладених на відділ завдань начальник відділу несе встановлену законом відповідальність.

Позивач у поясненнях зазначав, що у зверненні не наведено конкретних доказів про факти неналежного виконання ним посадових обов`язків, не зазначено фактичну штатну чисельність працівників відділу, що унеможливлює об`єктивну оцінку його діяльності, не враховано збільшення навантаження на відділ фактично в два рази, крім того зауважив, що був залучений до процесуального керівництва у двох кримінальних провадженнях за фактами умисних вбивств, просив врахувати, що між ним та колишнім керівництвом встановились неприязні стосунки.

Комісія, надавши оцінку поясненням позивача та керівника Полтавської обласної прокуратури, дослідивши докази, зібрані в ході справи, дійшла висновку, що начальник відділу ОСОБА_1 не організував належним чином діяльність підпорядкованого відділу та не забезпечив виконання вимог зазначених вище наказів.

Комісія зазначила, що посилання ОСОБА_1 на неприязні відносини з керівництвом обласної прокуратури та недостатня кількість працівників у відділі, що зумовило об`єктивну неможливість належно організувати роботу відділу не підтверджені жодними доказами.

Так, ОСОБА_1 не надав будь-яких документів щодо невідповідності штатної чисельності очолюваного ним відділу фактичному навантаженню, таких обставин не встановлено і під час судового розгляду.

Крім цього, на запит члена Комісії щодо надходження від ОСОБА_1 звернень про вчинення тиску та повідомлень про загрозу незалежності прокурора, Радою прокурорів України повідомлено, що такі звернення чи повідомлення відсутні.

Листом Офісу Генерального прокурора від 21.02.2023 (т. 2 а.с. 183-186) зверталася увага керівника Полтавської обласної прокуратури на необхідність дотримання прокурорами вимог Інструкції про порядок складання звітності про роботу органів прокуратури, затвердженої наказом Генерального прокурора від 20.01.2021 № 1, у тому числі, щодо забезпечення повноти відображення статистичних даних про роботу прокурорів в інформаційно-аналітичній системі «Облік та статистика органів прокуратури» (ІАС «ОСОП») з огляду на допущення ними численних помилок.

Відповідно до п.п. 2.6, 6.57 Інструкції первинні облікові дані повинні формуватися користувачем відповідно до вимог, встановлених цією Інструкцією, шляхом фіксації інформації в електронних картках та вибору даних у довідниках для заповнення їх реквізитів, забезпечувати повноту і достовірність звіту і враховувати фактично виконану роботу за звітний період.

При частковому задоволенні апеляційної, касаційної скарги та заяви прокурора, інших учасників провадження дані про перегляд судового рішення відображаються за мотивом, за яким судове рішення скасовано чи змінено.

Однак всупереч вимог Інструкції уповноваженими прокурорами при заповненні картки первинного обліку відображено не сутність резолютивної частини ухваленого апеляційним судом рішення, а фактично доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_3 .

Зокрема, як вбачається з електронної картки щодо результатів розгляду в суді апеляційної інстанції справи № 528/126/20 (кримінальне провадження № 000021), у графі «рішення суду» прокурором проставлено відмітку «відхилено», а в графі «Вимоги скарг та заяв» зазначено «Про скасування вироку».

Натомість згідно з ухвалою Полтавського апеляційного суду від 31.03.2022 у справі № 528/126/20 апеляційну скаргу ОСОБА_3 , засудженого за ч. 1 ст. 389 КК України, задоволено частково. Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08.12.2020 стосовно нього змінено та епізод кримінального правопорушення від 21.05.2019 з обсягу обвинувачення виключено.

Крім того, згідно з п. п. 6.38, 6.58 Інструкції у графах 1, 3, 5, 7 відображається кількість задоволених, а у графах 2, 4, 6, 8 - відхилених документів прокурорського реагування. Як відхилені вказуються апеляційні скарги прокурора, які залишено відповідним судом без задоволення, незалежно від наявності та результатів розгляду скарг інших учасників процесу.

Якщо апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, але суд з інших підстав за апеляційною скаргою інших учасників провадження змінив вирок, такі рішення необхідно враховувати в цій таблиці у графах 2, 4, 6, 8 як переглянуті з ініціативи інших учасників провадження з одночасним відображенням даних про відхилення апеляційної скарги прокурора у графах 2, 4, 6, 8 таблиці 8.

Тобто відобразивши в первинному обліку дані щодо задоволення скарги іншого учасника процесу, прокурор додатково має внести відомості до ІАС «ОСОП» про відхилення своєї (іншого прокурора) скарги.

За змістом рішення Полтавського апеляційного суду від 11.01.2022 у справі № 537/1307/20, апеляційну скаргу адвоката Рябенко О.М. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 задоволено частково та змінено рішення місцевого суду. Водночас апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишено без задоволення.

Водночас, прокурор Полтавської обласної прокуратури, відобразивши факт перегляду судового рішення за скаргою захисника у справі № 537/1307/20, не створив іншу картку та не вніс до неї відомостей про залишення апеляційним судом без задоволення апеляційної скарги прокурора у провадженні.

Технічні можливості створення декількох електронних карток в ІАС «ОСОП» наявні, що підтверджується фактом відображення відомостей у таких картках працівниками цієї обласної прокуратури в іншій справі № 554/6104/16.

Механізму виключення відомостей з ІАС «ОСОП» після перегляду рішень в касаційному порядку, крім реабілітуючих рішень, Інструкцією не передбачено.

Також, під час підготовки апеляційної скарги у справі № 543/1218/19, ОСОБА_1 , який брав участь в апеляційному розгляді, в обліковій картці ІАС «ОСОП» за № 4918 неправильно відобразив відомості про результати апеляційного розгляду вказаної справи.

Пояснення ОСОБА_1 на допущення неправильного відображення даних про перегляд лише однієї справи, яке, на його думку, фактично не вплинуло на якість апеляційного реагування, не знайшло свого підтвердження, оскільки в листі Офісу Генерального прокурора від 21.02.2023 встановлено недоліки щодо заповнення електронних карток у 8 кримінальних провадженнях за апеляційними скаргами прокурора Полтавської обласної прокуратури.

Висновки суду першої інстанції щодо не зазначення Комісією підстав відхилення доводів позивача щодо правильності заповнення статистичних карток в АІС «ОСОП» колегія суддів вважає такими, що суперечать змісту спірного рішення та встановленим обставинам.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що оформлення статистичних карток мало місце поза межами річного строку, встановленого п. 32 Розділу VII Порядку № 113 колегія суддів зазначає, що Комісією надано оцінку саме листу Офісу Генерального прокурора від 21.02.2023, яким встановлено недоліки щодо заповнення електронних карток, тобто в межах річного строку.

При цьому, вказані обставини, відповідно до пункту 21 розділу VII Порядку № 113, Комісією взято до уваги в якості характеризуючих ознак прокурора ОСОБА_1 в частині систематичності неналежного виконання ним обов`язків, встановлених для адміністративної посади.

Також Комісією критично оцінено доводи ОСОБА_1 щодо надмірного навантаження на його підпорядкованих працівників.

Комісія вважала, що зазначені позивачем показники в роботі щодо опрацювання упродовж 2022 року 3115 вхідних документів, підготовлених 293 вихідних і внутрішніх документів фактично є незначними з огляду на наступне: 3115:12 місяців та 20 робочих днів на місяць дорівнює 13 документів в день. Кількість всіх підготовлених документів - 293:12:20 дорівнює 1,2 документи в день. Участь у судових засіданнях -147+29:12:20 дорівнює 0,7 справи в день. Отже, для 4 осіб вказаний обсяг виконаної роботи не є непомірним.

При цьому, Комісія дійшла висновку про не надання позивачем пояснень, які б спростували факти систематичної відсутності на роботі підлеглого йому працівника, стосовно якого Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів розглядалася дисциплінарна скарга.

Висновки суду першої інстанції, що у рішенні Комісії не визначено особу, яка систематично була відсутня на роботі, що поставлено у провину ОСОБА_1 та те, що вказане питання розглянуто Комісією понад строк, передбачений п. 32 Розділу VII Порядку № 113 колегія суддів вважає зробленими за невірного встановлення обставин справи в цій частині.

Так, суд першої інстанції не врахував, що Комісією не надавалася оцінка ані дисциплінарній скарзі, ані рішенню Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, якою не встановлено факту прогулу ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що вона не з`являлася на робочому місці з дозволу ОСОБА_1 , а спірним було питання щодо неналежної організації роботи підлеглих ОСОБА_1 працівників.

Комісією встановлено, що згідно з публічними, опублікованими на сайті Полтавського апеляційного суду, даними засідання суду з розгляду апеляційних скарг за участі прокурорів відділу, очолюваного ОСОБА_1 , здійснюється двічі на тиждень, решту часу відбуваються засідання з розгляду інших справ.

Участь у розгляді справ постійно забезпечували два працівники відділу очолюваного ОСОБА_1 , тому, Комісія дійшла висновку про відсутність підстав для систематичного перебування ОСОБА_5 в суді.

Комісією також враховано результати оцінки якості роботи ОСОБА_1 за 2022 рік, які є задовільними (т. 4 а.с. 157-159).

Крім того, у висновку зазначено, що стан організації ОСОБА_1 роботи систематично піддавався критиці з боку Офісу Генерального прокурора, керівництва обласної прокуратури, проте належних заходів до покращення роботи ним не було вжито, а допущені порушення тривалий час залишалися не усунутими.

З урахуванням наведених обставин, Комісія дійшла висновку про наявність у діяльності начальника відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_1 підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону № 1697-VII, для звільнення з указаної адміністративної посади.

Судом не встановлено обставин, які б спростували викладені у спірному рішенні Комісії висновки щодо неналежної організації роботи підпорядкованого йому відділу.

Висновки суду першої інстанції, що рішення Комісії не містить причинного зв`язку між встановленими порушеннями та службовими обов`язками ОСОБА_1 за адміністративного посадою, колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до п. 31 розділу VII Порядку № 113 остаточне рішення у провадженні складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин та у ньому, крім іншого, зазначаються:

- дата та місце прийняття, номер;

- прізвище, ім`я та по батькові членів Комісії, особи, яка подала звернення, прокурора, стосовно якого прийнято рішення, і його посада;

- виклад хронології розгляду звернення (основних етапів);

- обставини, встановлені під час перевірки у провадженні;

- мотиви, з яких Комісія ухвалила рішення;

- суть рішення за наслідками розгляду із зазначенням висновку щодо наявності чи відсутності у діяльності відповідного прокурора, який обіймає адміністративну посаду, підстави, передбаченої частиною третьою статті 41 Закону;

- порядок і строк оскарження рішення;

- підписи членів Комісії.

Пунктом 25 розділу VII Порядку № 113 передбачено, що при прийнятті остаточного рішення у провадженні враховуються характер дій або бездіяльності прокурора, їх систематичність і наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, а також інші обставини, що мають значення для прийняття рішення.

Рішення Комісії від 16.11.2023 містить мотиви, посилання на конкретні нормативно-правові акти, порушені ОСОБА_1 .

В свою чергу, жодним нормативно-правовим актом не встановлено форми та способу відображення в рішенні Комісії взаємозв`язку між конкретними нормами актів та порушенням цих норм.

Висновки суду першої інстанції, що у доповідній записці ОСОБА_1 від 25.10.2023 «Про результати вивчення причин відхилення апеляційних скарг прокурорів у 2023 році», зазначено, що спостерігається тенденція до покращення якості апеляційного реагування, не спростовує виявлені Комісією недоліки та прорахунки у роботі ОСОБА_1 .

Так, відповідач зазначив, а позивач не заперечував, що рівень апеляційного реагування за 6 місяців 2023 року становить 90,4 % (по державі - 92,2 %), за 2022 рік - 85,9 % (по державі - 92,2 %). Якість апеляційного реагування за 6 місяців 2023 року становить 62,7 % (по державі - 74,6 %), а за 2022 рік цей показник становив 57,7 % (по державі - 76 %).

Судами без задоволення залишено 28 апеляційних скарг прокурорів, 17 з яких подано на рішення судів у кримінальних провадженнях, скерованих до суду окружними прокуратурами. Ці скарги залишались судами без задоволення у зв`язку з відсутністю належної мотивації необхідності призначення обвинуваченому більш суворого покарання та безпідставним твердженням про неврахування судом першої інстанції даних про його особу та тяжкість вчиненого правопорушення.

У той же час, відділом підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання та протидії корупції не ініціювалося питання щодо відмови від поданих апеляційних скарг, їх зміну або доповнення.

За цей період задоволено 16 апеляційних скарг сторони захисту, з яких 5 - залишені без реагування прокурорів на незаконні судові рішення.

Так, поза увагою начальника відділу ОСОБА_1 та його підлеглих залишився вирок Карлівського районного суду Полтавської області стосовно обвинуваченого за частиною другою статті 186 КК України. Зазначений вирок оскаржено виключно обвинуваченим. У той же час в апеляційній інстанції прокурор, який брав участь у засіданні, підтримав доводи сторони захисту, просив скасувати вирок і призначити новий розгляд кримінального провадження. Ухвалою апеляційного суду від 21.03.2023, задоволено апеляційну скаргу обвинуваченого.

Окрім того, знизився рівень касаційного реагування, і на даний час він становить 36,4% (по державі - 60,5%), 2022 рік - 55,6% (по державі - 60,1%).

Так, під час участі у суді апеляційної інстанції прокурор відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції не звернув увагу на допущені судом першої інстанції порушення вимог статті 349 КПК України, не ініціював перед судом зміну порядку судового розгляду, касаційну скаргу з підстав істотного порушення норм кримінального процесуального законодавства не подав. Разом з цим у подальшому вказані порушення стали підставою для скасування рішення суду касаційною інстанцією з ініціативи іншої сторони.

Також касаційною інстанцією скасовувались рішення апеляційного суду через суттєві порушення прав обвинуваченої особи допущені під час судового розгляду. Так, постановою Верхового Суду направлено на новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції кримінальне провадження у зв`язку з незабезпеченням участі перекладача у судовому засіданні. Прокурор у судовому засіданні жодних клопотань чи заперечень щодо неможливості продовження судового розгляду за відсутності перекладача не висловив та ухвалу апеляційного суду у касаційному порядку не оскаржив.

У зв`язку з викладеним, як вказує апелянт, діяльність обласної прокуратури з питань підтримання публічного обвинувачення упродовж року понад 15 разів піддавалася критичним зауваженням Офісу Генерального прокурора (листи від 11.07.2022, від 15.07.2022, від 17.08.2022, від 12.01.2023, від 03.03.2023, від 23.05.2023, від 13.06.2023, від 14.06.2023, від 29.06.2023 тощо) (т. 4 а.с. 102-156).

Так, Офісом Генерального прокурора відмічалася недостатність реагування на судові рішення, ухвалені з порушенням закону, відсутність принциповості у відстоюванні процесуальної позиції та погіршення роботи на цьому напрямі у порівнянні з аналогічним періодом минулих років, наголошувалось на необхідності посилення ролі підрозділів підтримання публічного обвинувачення в забезпеченні прокурорами своєчасного виявлення та належного реагування на неправосудні судові рішення.

Через послаблення начальником відділу ОСОБА_1 вимогливості до підпорядкованих працівників попри опрацювання близько 500 довідок прокурорів окружних прокуратур щодо результатів розгляду кримінальних проваджень у суді першої інстанції щорічно, за ініціативи відділу у 2022 році внесено лише 2 апеляційні скарги та у 2023 році - 6. Водночас за результатами аналогічної роботи відділом нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання, досудового розслідування та підтримання публічного обвинувачення обласної прокуратури за результатами вивчення таких довідок окружних прокуратур у 2022 році внесено 18 апеляційних скарг та у 2023 році -13.

Поза увагою відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції обласної прокуратури залишилось 2 випадки неправильного застосування положень норм статті 69 Кримінального Кодексу України прокурорами окружних прокуратур, які виявлені Офісом Генерального прокурора (лист від 14.06.2023) та на які звернуто увагу Генеральною інспекцією (лист від 29.06.2023).

Колегія суддів не погоджується і з висновками суду першої інстанції, щодо згоди керівника та заступника керівника обласної прокуратури з висновками доповідної записки ОСОБА_1 від 25.10.2023, відповідно до якої, як зазначив суд першої інстанції, виявлені випадки не реагування прокурорів на можливість апеляційного оскарження рішень (вироків) судів у 2023 році стались не з вини працівників відділу.

Дослідивши доповідну записку (т. 3 а.с. 5-19), колегія суддів зазначає, що у ній встановлено результати вивчення підстав скасування судових рішень за апеляційними скаргами інших учасників кримінального провадження у 2023 році та причини не реагування прокурорів на такі рішення, водночас наявність або відсутність вини працівників відділу, що очолює ОСОБА_1 чи інших працівників Полтавської обласної прокуратури у ній не встановлена.

Колегія суддів зазначає, що звільнення прокурора з адміністративної посади та припинення його повноважень на цій посаді не є видом дисциплінарного стягнення, а є наслідком реагування на передбачені ч.1 ст. 41 Закону України «Про прокуратуру» обставини, у тому числі неналежне виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади. При цьому, звільнення прокурора з адміністративної посади не є безумовною підставою для звільнення з посади в органах прокуратури.

Процедура звільнення прокурора з адміністративної посади безпосередньо не пов`язана зі здійсненням дисциплінарного провадження відносно такого прокурора.

Колегія суддів звертає увагу, що рішення Комісії від 16.11.2023 про встановлення наявності у діяльності начальника відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_1 підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.41 Закону України «Про прокуратуру», для звільнення з цієї адміністративної посади, за наслідками розгляду справи в суді першої інстанції залишилось чинним, не скасованим і передбачає настання для позивача юридичних наслідків - звільнення з адміністративної посади.

В свою чергу, спірний наказ, скасований судом першої інстанції, виданий відповідачем з метою реалізації вищенаведеного рішення.

Колегія суддів зазначає, що рішення Комісії не є рекомендаційним для суб`єкта звільнення, а є беззаперечною та остаточною підставою для видання Генеральним прокурором, зокрема, наказу про звільнення прокурора згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про прокуратуру».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що наказ Офісу Генерального прокурора від 30.11.2023 виданий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Оскільки вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з посади є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, тому похідні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на посаді не підлягають задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем у справі, як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність його рішення, яке є предметом оскарження у даній справі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Натомість, суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим помилково дійшов висновку про часткове задоволення позову.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні в частині задоволення позову, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2024 по справі № 520/37646/23 в частині визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора №340к від 30.11.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Полтавської обласної прокуратури з 30 листопада 2023 року у зв`язку із неналежним виконанням посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади (п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про прокуратуру»), поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Полтавської обласної прокуратури з 30.11.2023 скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 02.08.2024 року