Справа № 380/8913/24
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/8913/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області , місцезнаходження: 40030, м. Суми, вул. Пушківна, буд. 1, в якій позивач просить:

- визнати протиправним рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 від 18.03.2024 №17 та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України у Сумській області щодо відмови в призначенні дострокової пенсії за віком, відповідно до пункту 3 частини 3 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та нарахувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини 3 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 11.03.2024 (часу подачі заяви) зарахувавши в загальний страховий стаж роботи з 17.03.1991 по 29.05.1991 в кооперативі Магістраль тресту Міжміськзв`язокбуд.

Ухвалою від 29.04.2024 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Відповідачем протиправно не зараховано в загальний страховий стаж роботи з 17.03.1991 по 29.05.1991 в кооперативі Магістраль тресту Міжміськзв`язокбуд. Зазначає, що трудова книжка є одновним документом, що підтверджує трудовий стаж. Вказує, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини 3 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Пенсія за віком достроково призначається за вибором матері батьку після досягнення 55 - річного віку та наявності відповідного страхового стажу. Пати дитини з інвалідністю не використала право на призначення дострокової пенсії.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини 3 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки мати дитини з інвалідністю використала право на призначення дострокової пенсії.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області правом на подання відзиву не скористався, належним чином повідомлений про розгляд справи.

За приписами частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

11.03.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини 3 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За принципом екстеротиріальності заяву про призначення пенсії передано до ГУ ПФУ в Сумській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 18.03.2024 № 17 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Таке рішення мотивоване тим, що вік заявника 55 років 02 місяці 24 дні. Стаж роботи згідно наданих документів 26 років 04 місяці 14 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди: 17.03.1991 по 29.05.1991, оскільки в даному записі відсутня назва організації в яку заявник прийнятий на роботу та завірений нечитабельною печаткою. Згідно порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України № 1058-IV мають матері інвалідів з дитинства при наявності медичного висновку закладів охорони здоров`я про встановлення інвалідності до 6 річного віку та факту виховання до зазначеного віку. За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання дитини з інвалідністю здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років. Аналізуючи документи, які надані заявником для призначення пенсії установлено, що мати інваліда з дитинства отримує пенсію по інвалідності. Роз`яснення щодо відсутності у батька на дострокову пенсію за віком відповідно пункту 3 частини 3 статті 115 Закону №1058 зазначені у спільному огляді запитань та відповідей №16 Міністерства праці та соціальної політики України і Пенсійного фонду України від 29.03.2007 №2246/014/039. За наданими документами право на призначення пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 3 статті 115 Закону № 1058 відсутнє, оскільки мати використала право на дострокову пенсію.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до понятійного апарату Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон України № 1058):

- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до вказаного Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

- пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених вказаним Законом;

- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із вказаним Законом і за який сплачено страхові внески;

- страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В абзаці першому частини першої статті 24 Закону України № 1058 встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених зазначеним Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону України № 1058).

Згідно зі статтею 26 Закону України № 1058 починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, до шестирічного віку здійснювалося батьком, батьку призначається дострокова пенсія за віком після досягнення віку 55 років та за наявності страхового стажу не менше ніж 20 років.

У частині четвертій статті 26 Закону України № 1058 передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України № 1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених вказаним Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Порядок №22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Змістом частини першої статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон України № 1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваним за доданими документами до страхового стажу не зараховано період робоьи позивача з 17.03.1991 по 29.05.1991, оскільки в даному записі відсутня назва організації в яку заявник прийнятий на роботу та завірений нечитабельною печаткою.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач 17.03.1991 по 29.05.1991 працював в кооперативі «Магістраль».

Суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Орган Пенсійного фонду не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для не зарахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі №220/989/17, від 19.12.2019 у справі №307/541/17.

Суд також зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Таким чином, відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи з 17.03.1991 по 29.05.1991 в кооперативі Магістраль тресту Міжміськзв`язокбуд.

Щодо призначення позивачу пенсії, суд зазначає таке.

Так, відповідно до пункту 3 частини 3 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання дитини з інвалідністю до шестирічного віку здійснювалося батьком, батьку призначається дострокова пенсія за віком після досягнення віку 55 років та за наявності страхового стажу не менше ніж 20 років.

Відповідно до свідоцтва про народження від 21.04.1992 батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно з випискою із акту МСЕК до довідки серії ЛВА -1 № 458424 ОСОБА_2 встановлено інвалідність безтерміново з дитинства.

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 05.04.2024 ОСОБА_3 отримує з 10.11.2009 пенсію по інвалідності, як інвалід другої групи загального захворювання, довічно.

Відтак своє право на отримання пенсії відповідно до пункту 3 частини 3 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування мати ОСОБА_2 не використала.

На думку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові Верховного Суду України від 12.11.2012 у справі №21-373а13, абзацом п`ятим пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV визначено спеціальне суб`єктивне право батька (за вибором матері), як одного з членів подружжя, що здійснювало виховання дитини-інваліда, на призначення дострокової пенсії за віком, і допустимість реалізації цього права не може ставитися в залежність від реалізації матір`ю свого права на призначення дострокової пенсії за віком, передбаченого іншими нормами законодавства, якщо вона скористалася своїм правом і відмовилася від пенсії, передбаченою абзацом четвертим пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

З урахуванням викладеного, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне скасувати спірне рішення Головного управління пенсійного фонду України у Сумській області про відмову позивачу в призначенні пенсії від 18.03.2024 №17 як протиправне.

Із урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушеного права позивачки є зобов`язання пенсійного органу, до якого першочергово звертався позивач, повторно розглянути його заяву про призначення дострокової пенсії з урахуванням висновків суду у цій справі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року - 3028 гривні.

Отже, належний до сплати розмір судового збору за подання позовної заяви у цій справі становив 1211,20 грн. При цьому, позивач сплатив 2422,40 грн судового збору.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд роз`яснює позивачу право подати клопотання про повернення судового збору в розмірі 1211,20 грн (2422,40 грн - 1211,20 грн).

Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 18.03.2024 №17 про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини третьої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (, місцезнаходження: 40030, м. Суми, вул. Пушківна, буд. 1) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 11.03.2024 про призначення дострокової пенсії відповідно до пункту 3 частини третьої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволення решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області , місцезнаходження: 40030, м. Суми, вул. Пушківна, буд. 1) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.