Справа № 260/2181/24
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про залишення позовної заяви без розгляду

01 серпня 2024 рокум. Ужгород№ 260/2181/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої - судді Маєцької Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить: 1) Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 07.03.2022 року по 10.10.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року; 2) Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 07.03.2022 року по 10.10.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

24 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання предстаника відповідача про залишення позову без розгляду. Клопотання обгрунтоване тим, що позивача виключено з списків особового складу частини з 10 жовтня 2022 року. Однак, до суду позивач звернувся 03 квітня 2024 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 18 червня 2024 року дану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Відповідно до вимог вказаної ухвали позивачу необхідно було подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформлену у відповідності до ст. 167 КАС України з обґрунтуванням поважності причин пропуску цього строку.

24 червня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача про поновлення строку звернення до суду. Заява обґрунтована тим, що до 19 липня 2022 року строк звернення до суду щодо виплати грошового забезпечення був необмежений законодавством. У період з 20.07.2022 року по теперішній час звільнення позивача не відбулось, та позивач безперервно проходить військову службу. У період з 30.06.2023 року по дату подачі даної позовної заяви у позивача не було можливості направити до суду позовну заяву, у зв`язку з необхідністю виконання завдань за призначенням військової служби згідно займаної посади.

28 червня 2024 року до суду надійшли заперечення відповідача на заяву позивача про поновлення строку звернення до суду, в яких зазначає, що на дату звернення позивача до суду з даним позовом стаття 233 КЗпП України вже діяла у редакції, викладеній згідно із Законом № 2352-ІХ від 01.07.2022 року, то відповідно існують правові підстави вважати, що до спірних правовідносин застосовується тримісячний термін звернення до суду. В той же час, позивач до суду звернувся 03 квітня 2024 року, тобто після 18 місяців з дня, коли він знав або повинен був дізнатися про порушення своїх прав та законних інтересів.

Розглянувши заяву про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Однак підпунктом 18 пункту 1 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 № 2352-IX (далі по тексту - Закон № 2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, назву та частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції: "Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів. Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Разом з тим відповідно до пункту першого глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. N 383 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236" дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 червня 2023 року.

При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином з 01 липня 2023 року строк звернення до суду із позовом про виплату заробітної плати регламентується статтею 233 КЗпП України і складає три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ч.3 ст.3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати йому грошового забезпечення з 07.03.2022 року по 10.10.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення позивача з 07.03.2022 року по 10.10.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10 жовтня 2024 року № 276 позивача виключено з списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 10 жовтня 2022 року.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що у даній справі позивач мав право звернутися до суду за захистом своїх прав з урахуванням процесуальних строків, визначених п. 1 глави XIX КЗпП України, у тримісячний строк з дня завершення дії карантину, тобто до 02.10.2023 (з урахуванням того факту, що 30 та 31 вересня 2023 були вихідними днями), однак позовну заяву позивач подав до адміністративного суду лише 04.04.2024, тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду.

В той же час, доводи позивача в якості поважності причин пропуску звернення до суду про те, що порушення законодавства про оплату праці відбулось в період, коли строки звернення не застосовувались, суд вважає безпідставними, адже до правовідносин у цій справі, (зважаючи на дату звільнення позивача з військової служби 10.10.2022) застосуванню підлягають норми ч.2 ст.233 КЗпП України у редакції після 19.07.2022, які, в свою чергу, передбачають тримісячний строк звернення до суду з позовом про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.

Крім того, згідно з п. 8 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Отже, з отриманням грошового забезпечення позивачу достеменно було відомо про розмір виплаченого грошового забезпечення.

При цьому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2022 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

В той же час, із заявою про надання інформації про розмір прожиткового мінімуму, який застосований при встановленні посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт в період з 07.03.2022 року по 10.10.2022 року та про розмір тарифного коефіцієнту позивач звернувся тільки 26 січня 2024 року.

Тобто, лише у січні 2024 року позивач розпочав вчиняти активні дії щодо реалізації права судового захисту відносно порушених, на думку позивача, прав та інтересів (перерахунку нарахованого і виплаченого грошового забезпечення за період з 07.03.2022 року по 10.10.2022 року).

В той же час, суд погоджується з доводами позивача про те, що проходження військової служби може ускладнити та навіть унеможливити можливість вчасного звернення до суду.

Разом з тим, окрім загальних посилань на факт проходження військової служби, позивач не надав суду доказів, якими безпосередньо підтверджуються його доводи про неможливість звернення до суду в межах тримісячного строку.

Суд зазначає, що нормами КАС не встановлено вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.

Оцінюючи поважність підстав пропуску процесуального строку, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця обставина виникла протягом строку, який пропущений; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Усталеною є практика Верховного Суду, що при вирішенні питання про поновлення процесуального строку у конкретній адміністративній справі суд дає оцінку сукупності обставин, які слугували перешкодою для своєчасного вчинення процесуальної дії, у взаємозв`язку із тривалістю пропущеного строку та поведінкою учасника справи протягом цього строку (чи свідчила поведінка про наміри, підготовку до вчинення процесуальної дії, зокрема, про підготовку до звернення із відповідною заявою до суду).

Введення воєнного стану повинно враховуватися судом при вирішенні питання про поновлення процесуального строку, встановленого законом. Разом з тим, ця обставина підлягає визнанню судом поважною причиною пропуску процесуального строку за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною, як того вимагає норма частини першої статті 121 КАС. Питання поновлення процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 320/15312/21 від 06 липня 2023 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що зі змісту доводів, наведених представником позивача у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, не вбачається обставин, які були б пов`язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права позивача на звернення до суду з даним позовом у встановлений законом строк.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України.

Згідно з частиною другою статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на викладені обставини та обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду, а також враховуючи надану їм правову оцінку, суд не визнає вказані обставини поважними, а тому слідує висновок про не усунення позивачем недоліки позовної заяви в частині позовних вимог.

Відповідно до ч.13, 14 ст. 171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Відповідно до ч.15 ст. 171 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивачем в установлений строк не усунуто недоліки позовної заяви, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без розгляду.

У зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці питання щодо залишення позовної заяви бер розгляду вирішується у перший робочий день - 01 серпня 2024 року.

Керуючись ст.ст. 171, 240, 248, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька