Справа № 160/29391/23
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), (далі Солонянський ВДВС, відповідач), у якій просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Грабарь Людмили Олегівни від 11.09.2023 про відкриття виконавчого провадження №72710458;
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Грабарь Людмили Юріївни від 11.09.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №72710458;
- зобов`язати Солонянський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернути відділенню поліції №9 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області постанову по справі про адміністративне правопорушення ГБВ №514606 від 05.06.2023 без виконання.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.06.2023 поліцейським СРПП відділення поліції №9 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення ГБВ №514606, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушенні із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85,00 грн. 06.09.2023 постанова про накладення адміністративного стягнення від 05.06.2023 надійшла до Солонянського ВДВС. 11.09.2023 старшим державним виконавцем Солонянського ВДВС Грабарь Л.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72710458, а також постанову про розмір мінімальних виконавчого провадження. провадження». Зі змісту частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що відкриття виконавчого провадження могло відбутися виключно на підставі заяви стягувача про примусове виконання рішення. Водночас, із постановою про накладення адміністративного стягнення від 05.06.2023 стягувачем подано лише супровідний лист від 21.06.2023, який не може вважатися заявою стягувача про примусова виконання рішення у розумінні статті 26 Закону України «Про виконавче провадження». Також позивач вказує, що лист стягувача від 21.06.2023 не містить інформації про посадову особу стягувача, яка його підписала, що є порушенням пункту 53 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 №55. Позивач зауважує, що з постановою від 05.06.2023 не було подано належну заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», що є підставою для повернення виконавчого документу стягувачеві без прийняття до виконання. Частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред?явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред?явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. У постанові про притягнення до адміністративної відповідальності вказано, що вона підлягає виконанню з моменту її винесення. Таким чином, постанова про притягнення мене до адміністративної відповідальності могла бути звернута до виконання до 05.09.2023 включно. Водночас, згідно з відміткою відповідача про реєстрацію на супровідному листі, із яким надійшла постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, указана постанова надійшла до відповідача 06.09.2023. За таким обставин посадова особа відповідача під час розгляду питання щодо можливості відкриття виконавчого провадження за постановою про притягнення до адміністративної відповідальності мала керуватися пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та протягом трьох робочих днів із дати пред?явлення зазначеної постанови повернути її стягувачеві без прийняття до виконання. Також, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить усіх реквізитів виконавчого документу, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».
Ухвалою суду від 29.11.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачеві.
Ухвалою суду від 12.04.2024 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки шляхом надання до суду обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду, з доказами поважності причин пропуску відповідного строку.
На виконання вказаної ухвали, 05.07.2024 позивачем надано до суду заяву про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 10.07.2024 зобов`язано ОСОБА_1 надати до суду протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали позовну заяву з додатками та копію позовної заяви з додатками для відповідача.
Ухвалою суду від 23.07.2024 прийнято позовну заяву та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Відповідач суду відзив на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.
На підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
05.06.2023 року інспектором СРПП ВП №9 ДРУП винесено постанову серії ГБВ №514606 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У постанові серії ГБВ №514606 від 05.06.2023 зазначено, що у разі несплати штрафу у строк встановлений частиною 2 статті 308 з метою примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі 170,00 грн.
Супровідним листом №43.9.7818 від 21.06.2023 вказану постанову серії ГБВ №514606 від 05.06.2023 направлено до Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
11.09.2023 старшим державним виконавцем Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Грабарь Людмилою Юріївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72710458 з примусового виконання постанови серії ГБВ №514606 від 05.06.2023.
Також в рамках виконавчого провадження ВП №72710458 відповідач виніс постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 11.09.2023 на суму 100,00 грн.
Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частина перша статті 5 зазначеного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
За правилами частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII).
Пунктом 7 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
За змістом статті 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Частиною третьою статті 299 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) визначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.
За приписами частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до частин першої, другої статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
При цьому, в добровільному порядку штраф позивачем сплачений не був, а тому стягувачем було звернуто виконавчий документ до примусового виконання.
Так, згідно з частиною першою статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Також, за правилами статті 300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно із статтею 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.
Водночас, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався та триває на даний час.
Разом з цим, відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15.03.2022 №2129-ІХ, який набрав чинності з 26.03.2022, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Постанову про відкриття виконавчого провадження №72710458 з виконання вказаної постанови прийнято державним виконавцем 11.09.2023, тобто після набрання чинності Законом № 2129-IX від 15.03.2022.
Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом № 1404-VIII, як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.03.2023 у справі №260/2595/22 (провадження №К/990/383/23).
Щодо доводів позивача про невідповідність форми постанови по справі про адміністративні правопорушення від 05.06.2023 вимогам до виконавчого документу, суд зазначає наступне.
Відповідно частини 1 статті 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
В даному випадку в дослідженій судом постанові по справі про адміністративне правопорушення ГБВ №514606 від 05.06.2023 відсутні наступні обов`язкові дані: повне найменування, місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача; дата набрання постановою законної сили; строк пред`явлення постанови до виконання.
Відсутність таких обов`язкових даних свідчить про недотримання форми виконавчого документу вимогам Закону № 1404-VIII.
Відповідно пункту 6 частини 4 статті 4 Закону № 1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.
Враховуючи невідповідність постанови вимогам до виконавчого документу, передбаченим статтею 4 Закону № 1404-VIII постанова по справі про адміністративне правопорушення ГБВ №514606 від 05.06.2023 підлягала поверненню стягувачу без прийняття до виконання.
Враховуючи зазначене та встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про протиправність постанов старшого державного виконавця Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Грабарь Людмили Юріївни від 11.09.2023 про відкриття виконавчого провадження № 72710458 та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та необхідність їх скасування.
Оскільки суд дійшов висновку про протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження та наявність підстав для повернення виконавчого документу стягувачу підлягають задоволенню вимоги про зобов`язання Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернути відділенню поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області постанову по справі про адміністративне правопорушення ГБВ № 514606 від 05.06.2023 без прийняття до виконання.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі частини 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», а у матеріалах справи відсутні докази понесення ним інших судових витрат, розподіл судових витрат не проводиться.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Грабарь Людмили Олегівни від 11.09.2023 про відкриття виконавчого провадження №72710458.
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Грабарь Людмили Юріївни від 11.09.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №72710458.
Зобов`язати Солонянський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернути відділенню поліції №9 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області постанову по справі про адміністративне правопорушення ГБВ №514606 від 05.06.2023 без виконання.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар