Справа № 360/3259/20
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

02 серпня 2024 року м. ДніпроСправа № 360/3259/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку письмового провадження звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області по справі №360/3259/20 за адміністративним позовом представника позивача Акермана Олега Матвійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 29.03.2024 надійшла заява ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , в якій заявник просив суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області надати звіт про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року по справі № 360/3259/20.

Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 задоволено частково позов ОСОБА_1 : визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 30 травня 2019 року б/н про відмову в поновлені пенсії ОСОБА_1 за заявою від 15 березня 2018 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 15 березня 2018 року.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021 змінено рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 360/3259/20: абзац третій резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 викладено в такій редакції - «зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії з дати припинення, з компенсацією втрати частини доходів»; в іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 360/3259/20 залишено без змін.

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 11.03.2021 відкрито виконавче провадження № 64777842 та станом на 29.03.2024 державним виконавцем заходів примусового виконання не вжито, на листи ВПВР не відповідає. Протягом 3 років рішення суду не виконано.

29.02.2024 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою, в якій просив повідомити про стан виконання рішення суду по справі № 360/3259/20.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 28.03.2024 повідомлено, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 360/3259/20, з урахуванням ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 про встановлення способу виконання судового рішення в адміністративній справі № 360/3259/20, якою зобов`язано Головне управління провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії з дати припинення, з компенсацією втрати частини доходів, шляхом виплати пенсії на банківський рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», за заявою ОСОБА_1 про виплату пенсії або грошової допомоги від 11.02.2022, Головним управлінням поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 на поточний рахунок АТ Ощадбанк з 01.04.2024. Суму доплати за період з 01.11.2014 по 31.03.2024 обліковано в Головному управлінні та буде виплачено в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165.

На думку заявника, ведена відповідачем постанова КМУ від 10.11.2021 № 1165 стосується порядку виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам, тоді як рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 встановлено, що позивач постійно проживає в державі Ізраїль. Тобто, ОСОБА_1 не є внутрішньо переміщеною особою.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 360/3259/20 за позовом представника позивача Акермана Олега Матвійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27.06.2024 ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 по справі №360/3259/20, скасовано. Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі, задоволено: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області подати до Луганського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 360/3259/20, з урахуванням ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 30.11.2023, у строк до 27 липня 2024 року.

На виконання вищевказаної ухвали суду від представника відповідача 23.07.2024 надійшов звіт про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі №360/3259/20.

У вищевказаному звіті, відповідач, зокрема зазначив таке.

Головному управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області виділено кошти на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, які набрали законної сили по 20.09.2020. Окремого нормативно-правового акту, який регламентує облік заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, Пенсійний фонд України не приймав.

З 01.04.2021 здійснення фінансування виплати пенсії можливо тільки Пенсійним фондом України.

Враховуючи умови виплати пенсії, що визначені Постановою № 1279, виділення коштів на фінансування пенсійних виплат не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України, оскільки з 01.04.2021 цей обов`язок покладено на Пенсійний фонд України.

З метою повного виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 360/3259/20, Головне управління листом від 10.07.2024 №1200-0505-5/17752 звернулось до Пенсійного фонду України з проханнямп розглянути питання щодо можливості фінансування виплати заборгованості ОСОБА_1 на загальну суму 644227,41 гривень для виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 360/3259/20. Відповіді на момент подання звіту не надходило.

На думку відповідача, Головним управлінням вжито всіх залежних від нього заходів щодо виконання рішення суду по справі №360/3259/20, яке залишається невиконаним з незалежних обставин.

Також, відповідач звертає увагу суду, що 11.03.2021 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №64777842 з примусового виконання виконавчого листа по справі №360/3259/20. 24.04.2024 Головним управлінням отримано постанову відділу від 24.04.2024 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні №64777842.

Проте постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2024 по справі №360/451/24 визнано протиправною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.04.2024 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 64777842 за виконавчим листом №360/3259/20, виданим Луганським окружним адміністративним судом 23.02.2021.

Скасовуючи постанову про накладення штрафу суд виходив із того, що невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу, у такому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Даний висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, висловленою в постанові від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а (К/9901/1598/18).

На підставі наведеного, представник відповідача просить суд прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 у справі № 360/3259/20.

Від представника позивача 25.07.2024 на адресу суду надійшли заперечення на звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, відповідно до яких зазначено, що відповідач чотири роки не виплачує позивачу заборгованість та компенсацію та не має наміру виплачувати в подальшому. Серед наведених управлінням підстав невиконання рішення суду відсутні норми закону, які дозволяють боржнику не виконувати судові рішення. На підставі наведеного просить справу розглядати за участі представника в режимі відеоконференції, визнати неприйнятним звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 22.05.2024 та накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області штраф за невиконання судового рішення, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області надати протягом 15 днів новий звіт про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020.

Розглянувши звіт ГУ ПФУ в Луганській області щодо виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі №360/3259/20, перевіривши матеріали електронної справи, суд дійшов такого.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі №360/3259/20 позовні вимоги представника позивача Акермана Олега Матвійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, зокрема: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 15 березня 2018 року.

Постановою Першого апеляційного адміністравного суду від 02.02.2021 змінено рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 360/3259/20. Абзац третій резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 викладено в такій редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії з дати припинення, з компенсацією втрати частини доходів». В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 360/3259/20 залишено без змін.

З даних КП «ДСС» вбачається, що позивачу 23.02.2021 видано виконавчий лист у справі №360/3259/20.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 у справі № 360/3259/20 заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про встановлення способу виконання судового рішення в адміністративній справі № 360/3259/20, задоволено: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії з дати припинення, з компенсацією втрати частини доходів, шляхом виплати пенсії на банківський рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», за заявою ОСОБА_1 про виплату пенсії або грошової допомоги від 11.02.2022».

Постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 11.03.2021 відкрито виконавче провадження № 64777842 з примусового вконання виконавчого листа по справі №360/3259/20.

29.02.2024 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою, в якій просив повідомити про стан виконання рішення суду по справі № 360/3259/20.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 28.03.2024 повідомлено, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 по справі № 360/3259/20, з урахуванням ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 про встановлення способу виконання судового рішення в адміністративній справі № 360/3259/20, якою зобов`язано Головне управління провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії з дати припинення, з компенсацією втрати частини доходів, шляхом виплати пенсії на банківський рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», за заявою ОСОБА_1 про виплату пенсії або грошової допомоги від 11.02.2022, Головним управлінням поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 на поточний рахунок АТ Ощадбанк з 01.04.2024. Суму доплати за період з 01.11.2014 по 31.03.2024 обліковано в Головному управлінні та буде виплачено в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165.

Отже, як вбачається з листа відповідача від 28.03.2024, виплату пенсії ОСОБА_1 поновлено на поточний рахунок АТ Ощадбанк з 01.04.2024, що також підтверджується протоколом по пенсійній справі №ФЕ39150 - Міноборони.

Згідно з розрахунком відповідача на доплату пенсії за пенсійною справою № ФЕ 39150 сума доплати ОСОБА_1 за період з 01.11.2014 по 31.03.2024 складає 644 227,41 грн.

Постановою державного виконавця від 24.04.2024 ВП № 64777842 на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області накладено штраф в сумі 5100,00 грн за невиконання рішення суду, яку постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2024 по справі №360/451/24 визнано протиправною та скасовано.

Головне управління листом від 10.07.2024 №1200-0505-5/17752 звернулось до Пенсійного фонду України з проханнямп розглянути питання щодо можливості фінансування виплати заборгованості ОСОБА_1 на загальну суму 644 227,41 грн для виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 360/3259/20. Проте, відповіді на момент подання звіту не надходило.

Матеріалами справи також підтверджено, що сума доплати у розмірі 644 227,41 грн облікована відповідачем в Реєстрі судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Отже, не виконаним залишається рішення суду від 12.10.2020 у справі № 360/3259/20 в частині виплати заборгованості ОСОБА_1 на загальну суму 644 227,41 грн.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

Також суд зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Зазначені висновки суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 1 лютого 2022 року у справі №420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі №200/3958/19-а.

Матеріалами справи підтверджено, що сума доплати ОСОБА_1 у розмірі 644 227,41 грн облікована відповідачем в Реєстрі судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Відповідачем не заперечується та обставина, що на теперішній час ці кошти ОСОБА_1 не виплачені, проте причина такої не виплати це не надходження коштів з Державного бюджету України попри звернення до Пенсійного фонду України з листом від 10.07.2024 №1200-0505-5/17752 щодо можливості фінансування виплати заборгованості ОСОБА_1 на загальну суму 644 227,41 грн для виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 360/3259/20.

Таким чином, на теперішній час рішення суду від 12.10.2020 у справі № 360/3259/20 залишається не виконаним виключно в частині виплати заборгованості ОСОБА_1 на загальну суму 644 227,41 грн.

Суд зауважує, що відсутність додаткового фінансування Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з боку Пенсійного фонду України не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі, а лише підтверджує, що таке невиконання судового рішення обумовлено об`єктивними обставинами, незалежними від посадових осіб вказаного Управління.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, всупереч статті 129-1 Конституції України, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статей 14, 370 КАС України, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 360/3259/20, виконано не у повному обсязі, оскільки не виплачена заборгованість за період з 01.11.2014 по 31.03.2024 у розмірі 644 227,41 грн.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з частиною першою статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції», суд зазначив, що, право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. (Hornsby v. Greece, № 18357/91).

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Антонюк проти України» (заява № 17022/02) зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у пункті 33 рішення у справі «Бакалов проти України» (заява №14201/02) державні органи не можуть довільно посилатись на брак коштів як на виправдання невиконання рішення. Відомо, що затримка у виконанні судового рішення може за певних обставин бути виправдана, але не за рахунок звуження суті права, яке захищається статтею 6 Конвенції.

З огляду на вказану практику Європейського суду з прав людини, суд доходить висновку, що неповне виконання відповідачем рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 360/3259/20 може мати ознаки порушення прав позивача, що гарантуються, зокрема статтею 6 Конвенції.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частин першої-третьої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за невиконання судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду. При цьому, для прийняття судом звіту суб`єкта владних повноважень необхідним є встановлення виконання відповідним суб`єктом судового рішення у повному обсязі та у спосіб, визначений таким рішенням.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.

Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з Положенням про Пенсійний фонд України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280 «Про затвердження Положення про Пенсійний фонд України», бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України.

Джерела формування коштів Пенсійного фонду України визначені статтею 72 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Бюджет Пенсійного фонду формується за рахунок двох джерел:

- власні кошти (частина єдиного соціального внеску на пенсійне страхування, власні кошти, адміністрування яких забезпечується органами Пенсійного фонду України);

- кошти Державного бюджету України.

Кошти Держаного бюджету України на фінансування пенсійних програм є одним із основних джерел формування доходів Пенсійного фонду України.

Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України органом, який реалізує цю політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, ГУ ПФУ в Луганській області відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Пенсійного фонду України, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Пенсійного фонду України.

Пп. 4, 5 п. 4 Положення передбачено, що ГУ ПФУ в Луганській області відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та членам їх сімей згідно зі статтею 8 цього Закону забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, виплату пенсії ОСОБА_1 поновлено відповідачем з 01.04.2024, проте, доплату за період з 01.11.2014 по 31.03.2024 у сумі 644 227,41 гривень не виплачено, при цьому обліковано у Головному управлінні. Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області не відмовляється від виплати нарахованої заборгованості та внесло та обліковує заборгованість в Реєстр судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, але фактична невиплата нарахованої заборгованості з пенсії за період з 01.11.2014 по 31.03.2024 у сумі 644 227,41 гривень зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття. Тому за умови дотримання Головним управлінням Пенсійного фонду в Луганській області встановленого порядку виконання судового рішення, рішення щодо накладення штрафу на керівника управління є передчасним, оскільки жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд України, зокрема, в ухвалі від 19 травня 2015 року № 21-1044а15 та в постанові від 22 листопада 2016 року у справі № 804/5081/13-а та підтримав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 24 січня 2018 року у справі № 405/3663/13-а, від 16 липня 2018 року у справі № 811/1469/18, від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19 та ухвалі від 23 січня 2021 року у справі №611/26/17.

Суд враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та, який є відповідальним за діяльність державного органу, що він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про наявність вини, тобто умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях посадової особи суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення саме цієї посадової особи від виконання рішення суду. Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи, суд не вбачає наявності таких підстав.

Покладені судом зобов`язання на відповідача можуть бути виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління Пенсійного фонду в Луганській області, після надходження відповідних коштів з Державного бюджету України.

З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку, що не виконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду в Луганській області в частині виплати заборгованості з пенсії за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Як було зазначено вище, накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Зважаючи на те, що відповідач вжив конкретних заходів, спрямованих на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 360/3259/20, а також надав належні докази вчинення дій, спрямованих на виконання судового рішення, суд доходить висновку про відсутність підстав для накладення на начальника Головного управління Пенсійного фонду в Луганській області штрафу на цій стадії здійснення судового контролю, а отже клопотання представника позивача щодо накладення штрафу на керівника ГУ ПФУ в Луганській області задоволенню не підлягає.

Накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, можливе або у разі ненадання звіту на виконання ухвали суду, або ненадання доказів, які свідчать про вжиття заходів, спрямованих на виконання рішення суду з моменту останнього встановлення строку надання звіту суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31 жовтня 2018 року по справі №704/1547/17 про те, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема встановити новий строк подання звіту.

Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне встановити відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення суду у справі №360/3259/20 в частині виплати позивачу заборгованості з пенсії за період з 01.11.2014 по 31.03.2024 у сумі 644 227,41 грн.

Щодо встановлення нового строку, протягом якого відповідач повинен подати суду звіт про повне виконання рішення, суд зазначає, що він має бути розумним, передбачати час, достатній, з урахуванням обставин справи, для виконання рішення суду, а також відповідати завданню адміністративного судочинства.

Беручи до уваги, що розмір заборгованості вже визначений відповідачем, але не здійснена лише її виплата, а також триваючу наразі в країні повномасштабну війну та продовження дії воєнного стану, що в певній мірі ускладнює виконання судового рішення, суд дійшов висновку про те, що 90-денний строк з дати прийняття цієї ухвали, є розумним та достатнім строком для виконання рішення суду в частині виплати позивачу заборгованості з пенсії.

Щодо вимоги представника позивача про розгляд справи за його участі в режимі відеоконференції, суд звертає увагу, що ухвалою від 29.03.2024 заяву Акермана Олега Матвійовича в інтересах ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 360/3259/20 за позовом представника позивача Акермана Олега Матвійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, було призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Керуючись статтями 256, 294, 295, 297, 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі №360/3259/20, з урахуванням ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 30.11.2023, в частині виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 01.11.2014 по 31.03.2024 у сумі 644227,41 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області подати до суду протягом 90 днів з дати прийняття цієї ухвали звіт про повне виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі №360/3259/20, з урахуванням ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 30.11.2023, разом з письмовими доказами на підтвердження повного виконання судового рішення.

Звіт разом з доказами реального виконання рішення суду подати через підсистему Електронний суд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян