Справа № 580/5420/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року справа № 580/5420/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом адвокатки Коробкової Г.О. від імені ОСОБА_1 до ДЕПАРТАМЕНТУ СОЦІАЛЬНОЇ ПОЛІТИКИ ЧЕРКАСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

30.05.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвокатки Коробкової Г.О. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до ДЕПАРТАМЕНТУ СОЦІАЛЬНОЇ ПОЛІТИКИ ЧЕРКАСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (18005, Черкаська обл., місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 307; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій щодо відмови йому в наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

зобов`язання відповідача надати йому статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Обґрунтовуючи позов зазначили, що позивач звернувся заявою до відповідача, в якій просив встановити йому статус особи з інвалідністю внаслідок війни. Відповідач всупереч вимог закону таких дій не вчинив та відмовив у задоволенні заяви.

Ухвалою суду від 04.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі для надання відзиву на позовну заяву.

13.06.2024 від відповідача суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому просив у задоволенні адміністративного позову відмовити. Обґрунтовуючи зазначив, що надані позивачем документи свідчать, що він є інвалідом ІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, захворювання, пов`язане з роботами з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що виключає можливість надання йому статусу особи з інвалідністю саме внаслідок війни. Встановлення статусу інваліда війни чорнобильцям-ліквідаторам без підтвердження факту залучення їх до складу формованої цивільної оборони не відповідає загальним принципам Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Всі подані сторонами докази долучені судом до матеріалів адміністративної справи.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 05.09.1983 позивач у період з 16.10.1984 до 01.12.1993 працював водієм у Трест «Київсільелектросіткобуд» Черкаської механізованої колони №11.

Наказом Міністерства енергетики і електрифікації УССР від 01.07.1986 Черкаську механізовану колону № 11 направлено на виконання спеціального завдання на будівництво BJI-10-0,4 кв і КТП-630/0,4 на відсічному дренажі Чорнобильської АЕС.

Позивач у складі Трест «Київсільелектросіткобуд» Черкаської механізованої колони № 11 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС протягом 11 днів з 22 липня по 31 липня 1986 року (132 години).

Згідно з довідкою «Черкаської механізованої колони» Приватного акціонерного товариства «Київсільелектро» від 27.02.2023 №3 позивача у липні 1986 року згідно з наказом від 01.07.1986 №12/1 відправляли у відрядження до м.Чорнобиль строком на 11 днів (з 21.07.1986 до 31.07.1986) та за липень 1986 року йому нарахована заробітна плата в сумі 712,00карб, у т.ч. за 11 днів 532,55крб.

Також, факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтверджується : довідкою форми PC-право, наказом № 65-П від 27.07.1986, наказом Міністерства енергетики і електрифікації УССР №12&1 від 01.07.1986, копією особового рахунку, довідкою № 3 від 27.02.2023, виданою Дочірнім підприємством «Черкаська механізована колона» Приватного акціонерного товариства «Київсільелектро», довідкою №9/64 від 23.11.1990, довідкою Черкаської механізованої колони №11 від 06.12.1990 № 423, довідкою № 9/623 від 09.10.1992.

Згідно з пенсійним посвідченням від 05.10.2011 серії НОМЕР_3 позивач отримує пенсію за віком.

Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №425187 підтверджується, що позивачу 31.10.2023 встановлено ІІ групу інвалідності із-за захворювання, пов`язаного з роботами з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до довідки серії 12 ААА №066051 визначено ступінь втрати професійної працездатності позивача - 80%.

Посвідченням від 10.11.2023 серії НОМЕР_4 підтверджується, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (1 Категорії) та має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської ктастрофи».

Позивач звернувся заявою до відповідача щодо встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Відповідно до витягу з протоколу від 11.04.2024 №15 засідання комісії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради з питань встановлення громадянам пільгових статусів позивачу відмовлено в наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни у зв`язку з відсутністю документів щодо залучення позивача до формування Цивільної оборони відповідно до п.9 ст.7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та листа Міністерства праці та соціальної політики від 28.03.2006 №146/0/15-06/0104.

Тому позивач звернувся в суд з позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 9 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-XII) визначено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до статті 10 Закону №796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі, проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі ЗУ №3551-XII).

Відповідно до ст.1 ЗУ №3551-XII Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття, організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів, виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни, надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Перелік категорій осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни, вказаний у ст.7 ЗУ №3551-XII.

Зокрема, в абзаці першому вказано, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

В абзаці другому вказаний перелік категорій осіб, які також відносятьсядо їх числа. Так, відповідно до п.9 до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 затверджено Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженим (далі - Положення № 302).

Відповідно до п. 2 Положення №302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Згідно з п.7 Положення № 302 «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Пунктом 10 Положення №302 передбачено, що «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

Проаналізувавши вказані вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать, зокрема, особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Посвідчення з написом «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» видається уповноваженим органом соціального захисту населення на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Для вирішення спору суд на виконання ч.5 ст.242 КАС України врахував викладені у постанові від 14 серпня 2020 року висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі ВС) щодо застосування вказаних норм права за результатами розгляду адміністративної справи №620/2995/19, в якій надано оцінку щодо встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302. ВС у вказаному рішенні, проаналізувавши вищевказані норми, зазначив:

«…27. Разом із тим, для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зазначений Закон містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

28. Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженнями керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

29. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що за відсутності доказів, які б свідчили про залучення особи до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, немає достатніх підстав для набуття такою особою статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

30. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 10 травня 2018 року у справі №279/12162/15-а, від 19 вересня 2019 року у справі №756/8323/16-а, від 10 жовтня 2019 року у справі №810/4584/18 та від 15 червня 2020 року у справі №822/225/18.

31. Колегія суддів вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції, що довідкою Ніжинського міжрайонного управління водного господарства підтверджується факт того, що позивач приймав участь у складі Цивільної оборони підприємства в роботах по ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС, з огляду на те, що відповідні відомості у такій відсутні, натомість така містить дані виключно про посаду, яку обіймав позивач в період з 10 квітня 1987 року по 29 квітня 1987 року, місце його роботи та розмір отриманої заробітної плати.

32. Документи, які позивач долучив до своєї заяви, адресованої відповідачу, щодо набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни належним чином підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що він брав участь у таких заходах. Однак належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивач не надав.

33. Ця обставина є істотною, оскільки в протилежному випадку статус особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі пункту 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" поширюватиметься на всіх, хто належить до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і її наслідків і відповідно мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно з підпунктом 1 частини першої статті 9 Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

34. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом від 25 вересня 2018 року у справі №806/5085/15, від 11 жовтня 2018 року у справі № 674/1239/17, від 31 січня 2019 року у справі №368/1131/17, від 20 лютого 2019 року у справі №817/237/18, від 10 липня 2019 року у справі №360/2690/17, від 18 вересня 2019 року у справі №674/450/17.».

Врахувавши вказані вище норми законодавства та висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що доводи позивача про те, що підставою для отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни є наявність у особи довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності є помилковими.

Для надання особі статусу інваліда війни відповідно до вимог вищенаведених норм необхідним є існування наступних умов: настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та участь такої особи у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Відомостями про роботу позивача, та актом огляду МСЕК підтверджується, що позивачу встановлена 2 група інвалідності із-за захворювання, пов`язаного з роботами з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Отже, інвалідність набута позивачем у зв`язку з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. Однак відсутні відомості про залучення його до складу формувань Цивільної оборони, що виключає можливість надання йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Отже, у спірних правовідносинах відмова відповідача у наданні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення встановленого зразка є правомірною, а позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Зважаючи на результати вирішеного спору відсутні підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову адвокатки Коробкової Г.О. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ДЕПАРТАМЕНТУ СОЦІАЛЬНОЇ ПОЛІТИКИ ЧЕРКАСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (18005, Черкаська обл., місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 307; ) про:

визнання протиправними дій щодо відмови йому в наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

зобов`язання надати йому статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 02.08.2024.