Справа № 420/5472/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5472/23
УХВАЛА

31 липня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 20 грудня 2022 року (провадження №413/20, реєстраційний №413/2/14-2/2022);

- стягнути з Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області на користь адвоката ОСОБА_1 100 000 (сто тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

Ухвалою від 27.03.2023 року Одеський окружний адміністративний суд визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду; відстрочив ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн. до ухвалення судового рішення у справі; відкрив провадження у справі № 420/5472/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та виклику сторін.

Ухвалою від 24.04.2023 року суд ухвалив розгляд справи №420/5472/23 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від третьої особи надійшла заява про залишення позову без розгляду, оскільки пропущено строк звернення до суду.

Ухвалою від 24.05.2023 року суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав позивачу час для усунення недоліків шляхом надання до суду: доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що оскаржуване рішення було направлено позивачу поштою 24.12.2023, а з 27.12.2023 вона була доставлена. При цьому сторона позивача не відмовлялась від отримання відповідного листа, як зазначає суд в ухвалі від 24.05.2023 про залишення позову без руху. Вказаний лист було повернуто у зв`язку із закінченням строків зберігання, що не є одним і тим самим. Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. За цих обставин сторона позивача могла дізнатись або повинна була дізнатись про оскаржуване рішення 27.12.2023 року, коли лист було доставлено до поштового відділення. Отже, з незалежних від позивача причин, строк оскарження рішення через дії відповідача скоротився на 7 днів. У зв`язку із зверненням позивача 16.01.2023 року із позовною заявою - строк оскарження переривається, так як позивач виконав вимоги процесуальних строків в межах цих строків. Щодо перебоїв в роботі Інтернету та електрики. Вищевказаним листом Одеського окружного адміністративного суду підтверджено той факт, що 16.01.2023 року відбувались проблеми як в роботі Інтернету, так і в роботі електрики міста Одеси. Крім цього, з офіційних джерел, як загально відома інформація, підтверджується той факт, що у зв`язку з обстрілами міста Одеси - в період з 14.01.2023 по 26.01.2023 в міста Одеса відбувались екстрені відключення світла, що як наслідок призводили до неналежної роботи Інтернету та взагалі до відключення Інтернету. Загалом, якщо рахувати з моменту ухвалення оскаржуваного рішення КДКА, тобто з 20.12.2022 року, перебіг строку оскарження розпочинається з 21.12.2023 року, відповідно до ст. 120 КАС України, і закінчується 19.01.2023 року (четвер). Проте, позивачем подано 16.01.2023 року позов, який з незалежних від позивача причин не було зареєстровано судом в цей день. За цих підстав, як тільки позивачу стало відомо про відповідну відмову в реєстрації - позивачем одразу ж 22.01.2023 року (неділя) було повторно подано відповідну позовну заяву. За цих підстав вбачається, що строк звернення з позовом було порушено на один день не з вини позивача (20.01.2023 року, п`ятниця), при цьому необхідно враховувати, що оскаржуване рішення КДКА було надіслано КДКА 24.12.2023 року та надійшло до відділення пошти 27.12.2023 року.

Ухвалою від 12.06.2023 року суд продовжив позивачу строк для усунення недоліків.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яке обґрунтована тим, що позивач повторно звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із проханням надати інформацію щодо поданого 16.01.2023 року позову, а саме інформацію щодо переліку сторін та переліку позовних вимог. У відповідь від Одеського окружного адміністративного суду надійшов лист в якому зазначено, що: « 16.01.2023 року від ОСОБА_3 до Одеського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» подано позовну заяву від 16.01.2023 року. Однак, 16.01.2023 року під час чергового екстреного відключення електроенергії відбулось некоректне завершення серверного обладнання через вихід із строю джерела безперебійного живлення, у зв`язку з чим в роботі «електронного суду» відбувся збій. Як наслідок неможливості відкриття документів, працівниками суду було відмовлено в реєстрації позову ОСОБА_1 та запропоновано направити документи на офіційну електронну пошту суду. Інформацію щодо позовної заяви, а саме переліку сторін та заявлених позовних вимог, не можливо надати через перелічені вище підстави». За цих підстав стороною позивача надається суду скріншоти з особистого кабінету позивача в підсистемі «Електронний суд» позовної заяви від 16.01.2023 року, в реєстрації якої було відмовлено, а саме всі аркуші, з позначками «Документ сформовано в системі «Електронний суд» 16.01.2023», в тому числі із прикріпленими додатками, позовними вимогами, та переліком сторін. Також позивачем додається PDF файл позовної заяви, яку також завантажено з особистого кабінету позивача в підсистемі «Електронний суд». Також, на виконання ухвали суду, позивачем повідомляється суду, що у справі №420/1220/23 - Одеським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу від 15.02.2023 року про повернення позову позивачу, на підтвердження чого надається копія вказаної ухвали, завантаженої з особистого кабінету позивача в підсистемі «Електронний суд». Підставою для постановлення вищевказаної ухвали була заява позивача у зв`язку із відкриттям провадження у справі №420/1224/23. У вищевказаній ухвалі зазначається, що позивачем було подано позов до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 20 грудня 2022 року та відшкодування завданої моральної шкоди. На підтвердження вищевказаного позивачем додатково надається позовна заява завантажена з особистого кабінету позивача в підсистемі «Електронний суд», з позначками «Документ сформовано в системі «Електронний суд» 22.01.2023». Крім цього, на виконання ухвали суду позивачем повідомляється суду, що у справі №420/1224/23 - Одеським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу від 16 березня 2023 року про залишення позову без розгляду, на підтвердження чого надається копія вказаної ухвали, завантаженої з особистого кабінету позивача в підсистемі «Електронний суд». Підставою для постановлення вищевказаної ухвали послугував той факт, що суд прийшов до висновку, що позивач, зловживаючи власними процесуальними правами, звернувся одночасно з двома позовами (справа №420/1220/23 та справа № 420/1224/23).

Ухвалою від 26.06.2023 року суд позовну заяву ОСОБА_1 до Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди залишив без розгляду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2023 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 року у справі №420/5472/23 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.06.2024 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2023 року скасовано. Справу № 420/5472/23 направлено для продовження розгляду до Одеського окружного адміністративного суду.

Матеріали адміністративної справи № 420/5472/23 повернуті до Одеського окружного адміністративного суду та протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду передані на розгляд судді Лебедєвій Г.В.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне прийняти справу № 420/5472/23 до провадження.

Разом з цим, суд зазначає, що в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.06.2024 року зазначено, що висновок суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про те, що позивач пропустив строк без поважних причин і під час звернення до суду діяв недобросовісно, є передчасними.

Вирішуючи питання щодо поновлення позивачу строків звернення, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 42 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Згідно ч.1, ч.2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз зазначених норм показав, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 20 грудня 2022 року (провадження № 413/20, реєстраційний № 413/214-2/2022); стягнення з Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області на користь адвоката ОСОБА_1 100 000 (сто тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди, тобто з порушенням 30 денного строку (справа № 420/5472/23).

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення було направлено позивачу поштою 24.12.2023 року, 27.12.2023 року воно було доставлено.

Вказаний лист було повернуто у зв`язку із закінченням строків зберігання.

За цих обставин, сторона позивача могла дізнатись або повинна була дізнатись про оскаржуване рішення 27.12.2023 року, коли лист було доставлено до поштового відділення.

16.01.2023 року позивачем до Одеського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" подано позовну заяву від 16.01.2023 року.

Однак 16.01.2023 під час чергового екстреного відключення електроенергії відбулось некоректне завершення серверного обладнання через вихід із строю джерела безперебійного живлення, у зв`язку з чим в роботі "Електронного суду" відбувся збій. Як наслідок неможливості відкриття документів, працівниками суду було відмовлено в реєстрації позову ОСОБА_1 та запропоновано направити документи на офіційну електронну пошту суду.

За цих підстав вбачається, що позивачем було подано позовну заяву в межах строку оскарження, однак її не було зареєстровано судом з незалежних від позивача причин та не з вини позивача.

22.01.2023 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подано до Одеського окружного адміністративного суду дві позовні заяви тотожного змісту.

Вказані позовні заяви були зареєстровані судом 23.01.2023 року та справам за вказаними позовами номерами було присвоєно № 420/1220/23 та № 420/1224/23.

У справі № 420/1220/23 Одеським окружним адміністративним судом на підставі заяви ОСОБА_1 було постановлено ухвалу про повернення позовної заяви, а у справі № 420/1224/23 - ухвалу про залишення позову без розгляду, у якій було констатовано, що подання двох позовів (№ 420/1220/23 і № 420/1224/23) з однаковим предметом і з тих самих підстав є формою зловживання процесуальними правами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в своїх доводах вказує про те, що одночасне надходження двох однакових позовних заяв до Одеського окружного адміністративного суду, які було зареєстровано як дві окремі справи, пов`язане з технічним збоєм в роботі підсистеми «Електронний суд» та/або мережі Інтернет, оскільки через обстріли міста Одеси - в період з 14.01.2023 року по 26.01.2023 року в місті Одеса відбувалися екстрені відключення світла.

17.03.2023 року через систему «Електронний суд» позивач направив до Одеського окружного адміністративного суду позов, який наразі перебуває на розгляді суду у справі № 420/5472/23.

Указане свідчить про вжиття позивачем послідовних дій, направлених на звернення до суду.

Крім того, суд зазначає, що пропуск строку звернення до суду не є значним.

В постанові від 28.04.2020 року по справі №460/2864/18 Верховний суд зазначив, що суд повинен звертати увагу на усі доводи учасників справи, на тривалість строку, який пропущено, на поведінку учасників протягом цього строку, на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з підготовкою до звернення до суду тощо. Суд повинен всі ці обставини оцінювати в їх сукупності. Суд повинен гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Суд також враховує, що пунктом 3 Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (п.1), а також у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" (п.3).

Також, суд враховує рішення Ради Суддів України від 24.02.2022 про вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні у мовах припинення повноважень ВРП та воєнного стану у зв`язку із збройною агресією з боку РФ та рекомендацій від 02.03.2022 щодо роботи судів в умовах воєнного стану, якими рекомендовано по можливості продовжувати процесуальні строки щонайменше до закінчення воєнного стану, позицію Верховного Суду від 04.03.2022 "Особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан", якою визначено, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Суд зазначає, що є загальновідомими обставинами системні відключення електроенергії в Одесі та Одеській області у січні 2023 року внаслідок руйнувань, спричинених атаками росії.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права" (рішення від 4 грудня 1995 року у справі "Беллет проти Франції" (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop.42, пункт 36).

ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи "Скордіно проти Італії", "Ятрідіс проти Греції").

У справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom, заява №4451/70, пункти 28-36) Європейським судом з прав людини було визначено, що право на доступ до суду є одним з аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. У цій справі Суд визнав право на доступ до суду як невід`ємний аспект гарантій, закріплених у статті 6, пославшись на принципи верховенства права та недопущення свавілля, покладені в основу більшості положень Конвенції. Разом з тим, право на доступ до суду повинно бути "практичним та ефективним", а не "теоретичним чи ілюзорним" (рішення у справі "Беллє проти Франції" (Bellet v. France), заява № 13343/87, пункт 36). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд (рішення у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany ), [ВП] заява № 42527/98, пункт 45 та рішення у справі "Парафія греко-католицької церкви в м. Лупені та інші проти Румунії", (Lupeni Greek Catholic Parish and others v. Romania), [ВП] заява № 76943/11, пункти 84, 86).

Також, у рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" (Miragall Escolano and оthers v. Spain, заяви №№38366/97, 38688/97, 40777/98, 40843/98, 41015/98, 41400/98, 41446/98, 41484/98, 41487/98 and 41509/98, пункт 51) та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" (Perez de Rada. Cavanilles v. Spain, заява № 28090/95, пункт 45) Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

В абзаці 7 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу) від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 вказано, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

У рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційними скаргами ОСОБА_6 , товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Еко-вугілля України" щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини першої статті 79 Закону України "Про банки і банківську діяльність" від 24 червня 2020 року № 6-р(ІІ)/2020 зазначено, що Конституційний Суд України вважає, що гарантування приписом частини другої статті 55 Конституції України кожному права на доступ до суду з метою оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень є вимогою принципу верховенства права. Такий доступ не означає автоматичної незаконності цих рішень, дій або бездіяльності, а спрямований на перевірку у судовому порядку їх законності та правомірності, що не лише забезпечує ефективний захист прав, свобод кожної особи, якої стосується неправомірна діяльність суб`єктів владних повноважень, а й сприяє підтримці законності та правопорядку в цілому шляхом виявлення та усунення нелегітимних проявів у такій діяльності.

Крім цього, Верховний суд у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22 зазначив, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі № 340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а.

З огляду на вищезазначене, суд також вважає за необхідне зазначити, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищезазначене, а також вказані обставини позивачем у клопотанні, відсутності з боку позивача зайвих зволікань щодо звернення до суду з захистом порушених прав та інтересів, задля забезпечення конвенційного права позивача на звернення до суду із даним позовом, суд вважає поважними причинами пропуску строку звернення до суду позивача з даним позовом.

З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 12, 120-123, 248, 257-263 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Прийняти до провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди.

Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди.

У задоволенні клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення - відмовити.

Продовжити розгляд справи в порядку загального провадження зі стадії підготовчого провадження та призначити підготовче засідання на 04 вересня 2024 року о 12:30 год.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Лебедєва