Справа № 280/4851/24
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 серпня 2024 року Справа № 280/4851/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до 1. Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (

АДРЕСА_2 . Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, на стороні відповідачів Міністерство оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6)

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до 1. Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі відповідач 1), 2. Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України (далі відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, на стороні відповідачів: Міністерство оборони України (далі третя особа), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в частині невиконання вимог п. 4 розділу V наказу від 15.09.2022 № 280 «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України», а саме невиконання контролю щодо прибуття військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України в частині невиконання вимог п. 4 розділу V наказу від 15.09.2022 № 280 «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України», а саме щодо не сповіщення Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про вибуття в їх розпорядження військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України виконати п. 4 розділу V наказу від 15.09.2022 № 280 «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України», а саме забезпечити прибуття військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розпорядження Військової частини НОМЕР_1 МОУ, шляхом вказання адреси, до якої військовослужбовцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідно відбути. В разі, якщо дана інформація охоплюється терміном «службова», надати інформацію уповноваженій особі Військової частини НОМЕР_1 МОУ, яка забезпечить прибуття військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розпорядження Військової частини НОМЕР_1 МОУ;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України виконати п. 4 розділу V наказу від 15.09.2022 № 280 «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерству оборони України», а саме засобами зв`язку сповістити командира (керівника) Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про вибуття в його розпорядження військовослужбовця, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із зазначенням строку прибуття військовослужбовця.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно витягу із наказку командира Військової частини НОМЕР_2 від 30.12.2023 № 378 ОСОБА_1 переведено до Військової частини НОМЕР_1 . Разом із зазначеним наказом командуванням ВЧ НОМЕР_2 видано припис від 29.12.2023 № 1559/7426, в якому позивачу запропоновано вибути 30.12.2023 до ВЧ НОМЕР_1 . Після отримання припису позивач намагався потрапити до місця служби, проте внаслідок бездіяльності невизначеного кола посадових осіб військових частин процес його переведення суттєво укладнюється/затягується. Так, отримавши припис, позивач звернув увагу на відсутність чіткої адреси, за якою він має прибути для проходження служби. Звернення до командування військових частин та ТЦК з даного приводу не мали результату. За таких обставин вважає позов обґрунтованим та просить його задовольнити.

Ухвалою суду від 03.06.2024 відкрито провадження в адміністративній справі № 280/4851/24 та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач 1 позов не визнав, подав відзив (вх. від 14.06.2024 № 28231), в якому зазначив, що 11.04.2024 ВЧ НОМЕР_1 засобами СЕДО поінформувала ВЧ НОМЕР_2 про факт неприбуття у розташування військової частини солдата ОСОБА_1 . З огляду на викладене відповідачем 1 в повному обсязі виконано обов`язки по контролю за прибуттям солдата ОСОБА_1 , направленого з ВЧ НОМЕР_2 . Зазначає, що чинне законодавство не покладає на військову частину обов`язок забезпечення прибуття або здійснення розшуку військовослужбовців, направлених з інших частин для проходження служби. Зазначений обов`язок лежить на військовій частині, що відправляє відповідного військовослужбовця. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, звернених до відповідача 1.

Відповідач 2 позов також не визнав, у поданому відзиві (вх. від 17.06.2024 № 28470) послався на те, що ВЧ НОМЕР_2 здійснено повідомлення ВЧ НОМЕР_1 про вибуття солдата ОСОБА_1 засобами СЕДО за вих. від 05.01.2024 № 1559/92. Просить відмовити у задоволенні позову.

Від третьої особи надійшли пояснення (вх. від 18.06.2024 № 28762), відповідно до яких форма та зміст припису, виданого позивачу, відповідають вимогам Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом ГШ ЗСУ від 07.04.2017 № 124 (яка діяла станом на дату видачі припису). Звертає увагу, що позивач не надає жодних доказів щодо того, до яких саме посадових осіб військових частин та до якого ТЦК він звертався зі спірного питання. В позові позивач посилається на те, що він звертався з рапортами до військових частин засобами поштової кореспонденції, тобто йому було відомо адресу ВЧ НОМЕР_1 . Зазначена адреса також вказана у позовній заяві. З урахуванням наведеного просить у задоволенні позову відмовити.

18.06.2024 від ВЧ НОМЕР_1 надійшов уточнений відзив (вх. № 28752).

21.06.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 29391), в якій він заперечує проти доводів відповідачів та просить задовольнити позов.

08.07.2024 від ВЧ НОМЕР_2 надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 31527).

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

Приписом ВЧ НОМЕР_2 від 29.12.2023 № 1559/7426 солдату ОСОБА_1 запропоновано 30.12.2023 вибути до Військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби. Підстава: витяг з наказу ГШ ЗСУ (по особовому складу) від 25.12.2023 № 879-РС.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 30.12.2023 № 378 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом начальника ГШ ЗСУ (по особовому складу) від 25.12.2023 № 879-РС на посаду бойового медика механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 наказано вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби. З 30.12.2023 позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Позивач не прибув до ВЧ НОМЕР_2 для проходження військової служби, обґрунтовуючи це тим, що йому не було відомо точної адреси прибуття.

В подальшому, позивач засобами поштового зв`язку звернувся із рапортом від 17.04.2024, адресованим Міністерству оборони України, Командуванню Сухопутних військ ЗСУ ВЧ НОМЕР_3 МОУ, ВЧ НОМЕР_2 , ВЧ НОМЕР_1 , Оперативному командуванню « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВЧ НОМЕР_4 МОУ, просив:

посадових осіб Міністерства оборони України, Командування Сухопутних військ ЗСУ та Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 »: здійснити перевірку діяльності посадових осіб Військової частини НОМЕР_2 МОУ та НОМЕР_1 МОУ щодо виявлення бездіяльності та/або протиправності дій в частині забезпечення переведення військовослужбовця ОСОБА_1 , 13.11.1972 з Військової частини НОМЕР_2 МОУ до Військової частини НОМЕР_1 МОУ; забезпечити прийняття Військовою частиною НОМЕР_1 МОУ військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у власне розпорядження;

Військову частину НОМЕР_2 МОУ: видати припис, в якому вказати точну адресу, до якої військовослужбовцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно прибути; засобами поштового/фельд`єгерського зв`язку повідомити Військову частину НОМЕР_1 МОУ про вибуття військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в їх розпорядження, із наданням відповідних доказів повідомлення Військової частини НОМЕР_1 МОУ;

Військову частину НОМЕР_1 МОУ: забезпечити прибуття військовослужбовця ОСОБА_1 , 13.11.1972 року в розпорядження Військової частини НОМЕР_1 МОУ, а саме у відповіді на рапорт вказати адресу до якої військовослужбовцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідно відбути. В разі, якщо дана інформація охоплюється терміном «службова», надати інформацію уповноваженій особі на розсуд Військової частини НОМЕР_1 МОУ, яка забезпечить прибуття військовослужбовця ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 в розпорядження Військової частини НОМЕР_1 МОУ.

Відпоідно до листа ВЧ НОМЕР_2 від 04.05.2024 № 1559/3272 форма та зміст припсиу від 29.12.2023 № 1559/7426 повністю відповідають додатку 32 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом ГШ ЗСУ від 07.04.2017 № 124. Підстав для видання нового припису не вбачається. ВЧ НОМЕР_2 здійснено повідомлення ВЧ НОМЕР_1 про вибуття солдата ОСОБА_1 засобами СЕДО за вих. від 05.01.2024 № 1559/92.

Листом від 12.05.2024 № 4551 ВЧ НОМЕР_5 повідомила, що військовослужбовець ОСОБА_1 до військової частини не прибував та до списків ВЧ не входить, про що повідомлено ВЧ НОМЕР_2 .

Наведені обставини зумовили звернення ОСОБА_1 до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2232-XII, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У відповідності до частини 13 статті 6 Закону № 2232-XII військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280 затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України (далі Інструкція № 124), розділ V якої визначає особливості організації і ведення обліку особового складу під час переміщення військовослужбовців

Пунктом 4 розділу V Інструкції № 124 передбачено, що у разі направлення одного військовослужбовця до іншої військової частини штаб військової частини, з якої вибуває військовослужбовець, зобов`язаний засобами зв`язку сповістити про це командира (керівника), у розпорядження якого направляється військовослужбовець, із зазначенням строку прибуття військовослужбовця. Контроль за прибуттям військовослужбовця покладається на командира (керівника) військової частини, до якої він направлений. У разі неприбуття військовослужбовця командир (керівник) військової частини, до якої він направлений, невідкладно сповіщає про це підрозділ Військової служби правопорядку, у зоні відповідальності якого перебуває військова частина, штаб військової частини, яка направила військовослужбовця у відрядження, та вживає заходів щодо з`ясування причин його відсутності. Розшук військовослужбовця, направленого у відрядження і який не прибув у встановлений строк до місця призначення, покладається на командира військової частини, який відправив цього військовослужбовця.

Матеріалами справи (листом від 05.01.2024 № 1559/92) підтверджується, що ВЧ7038 повідомила засобами СЕДО Військову частину НОМЕР_1 про направлення для подальшого проходження служби військовослужбовців згідно списку, до якого включено, крім іншого, позивача. Наведене спростовує твердження позивача про допущення Військовою частиною НОМЕР_2 бездіяльності щодо не сповіщення Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про вибуття в їх розпорядження військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Звідси, в даній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Надалі, ВЧ НОМЕР_1 листом від 11.01.2024 № 283 повідомила ВЧ НОМЕР_2 , що станом на 10.01.2024 до військової частини не прибув, серед іншого, солдат ОСОБА_1 . Тобто, бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиконання контролю щодо прибуття військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України відсутня. Звідси, в даній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому, пунктом 4 розділу V Інструкції № 124 передбачено обов`язок командира ВЧ, до якої направлений військовослужбовець, у разі його неприбуття сповістити про це підрозділ Військової служби правопорядку. Розшук військовослужбовця, направленого у відрядження і який не прибув у встановлений строк до місця призначення, покладається на командира військової частини, який відправив цього військовослужбовця.

Однак, позивач не оскаржує бездіяльності відповідачів щодо не сповіщення про факт його неприбуття до ВЧ НОМЕР_1 Військової служби правопорядку та не здійснення розшуку.

Також суд звертає увагу на те, що, на думку позивача, у приписі ВЧ НОМЕР_2 від 29.12.2023 № 1559/7426 мала бути зазначена конкретна адреса, за якою він мав прибути для проходження військової служби.

Проте, пп. 2.9.9 п. 2.9 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом ГШ ЗСУ від 07.04.2017 № 124 (яка діяла станом на дату видачі припису) прямої норми, яка б зобов`язувала зазначати вказані відомості, не містить.

Суд наголошує на тому, що припис ВЧ НОМЕР_2 від 29.12.2023 № 1559/7426 позивачем не оскаржується, і вимог щодо його скасування та/або зобов`язання відповідача 2 видати новий припис із відомостями, про які зазначає позивач, до суду не заявляється.

Слід зазначити, що в силу ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже, суд здійснює розгляд справи в межах підстав та предмету позову.

За таких обставин, враховуючи, що припис ВЧ НОМЕР_2 від 29.12.2023 № 1559/7426 є чинним, зважаючи на те, що відповідачами не допущено протиправної бездіяльності відносно позивача, про яку він зазначає у позові, підстави для задоволення позовних вимог зобов`язального характеру відсутні.

Суд також зазначає, що позивач, не знаючи, як він стверджує, про подальше місце проходження військової служби, звернувся із відповідним рапортом лише 17.04.2024, тобто більше ніж через 3 місяці після його призначення на нову посаду. Покликання позивача на те, що він неодноразово намагався потрапити до ВЧ НОМЕР_1 та звертався до ТЦК, матеріалами справи не підтверджуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_4 ); код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, на стороні відповідачів: Міністерство оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6; ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 02.08.2024.

Суддя Ю.П. Бойченко