Справа № 160/16216/24
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
21.06.2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Плетенко Кристина Юріївна звернулася через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу її роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого Кабінетом Міністрів України, період з 22.07.1988 року по 07.07.1990 року, з 01.08.1990 року по 02.08.2021 року за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах в Публічному акціонерному товаристві Дніпровський металургійний комбінат згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , архівної довідки від 07.11.2023 року № А-21/2-08/294, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 01 січня 2024 року.
Також позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 09.07.2024 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 01 січня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернулася до суду за позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 року у справі №160/1749/24 позовну заяву задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 75 від 05.01.2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.01.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2,з урахуванням висновків суду у цій справі.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 року у справі №160/1749/24 відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 01.01.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №75 від 21.05.2024 року, оскільки в рішенні суду відсутні зобов`язання щодо зарахування будь-яких періодів до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2, таким чином до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2 не враховано періоди роботи з 22.07.1988 року по 07.07.1990 року та з 01.08.1990 року по 02.08.2021 року, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , архівної довідки від 07.11.2023 року №А-21/2-08/294.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах по Списку №2, позивач звернулася до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно із ч.1 ст.8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із даним Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою ст.24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності даним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.114 цього Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається: п.2 працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Згідно із ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 р. №637, також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до вказаного Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно із п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 року, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 цього Порядку №383, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Згідно із п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається за змісту копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 28.07.1988 року, позивач у спірні періоди:

- 22.07.1988 року прийнята на роботу на «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.К.Дзержинського» машиністом крану металургійного виробництва з підйому та переміщенню готової продукції доменного цеху 3 розряду;

- 07.07.1990 року звільнена за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП;

- 01.08.1990 року прийнята на роботу на «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.К.Дзержинського» машиністом крану металургійного виробництва сортопрокатного цеху 4 розряду;

- 01.03.2016 року переведена машиністом крану металургійного виробництва прокатного цеху 4 розряду;

- 02.08.2021 року звільнена у зв`язку з переведенням за п.5 ст.36 КЗпП України до ПрАТ «Дніпровський коксохімічний завод»;

- 03.08.2021 року прийнята на роботу за переведенням з ПАТ «ДМК» в ПрАТ «Дніпровський коксохімічний завод» в прокатний цех сортопрокатний стан дільниця обробки та здачі металу пакетування, обробка бунтів, прибирання та здача горячого прокату машиністом крану металургійного виробництва 4 розряду.

Як вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 28.07.1988 року, позивач має відповідні записи у ній щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження її трудового стажу.

Проте, оскаржуваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 75 від 21.05.2024 року пільговий стаж за Списком №2 не розраховано, оскільки на думку пенсійного органу позивачем не підтверджено стаж роботи на пільгових умовах за Списком №2.

Так, пунктом 1 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року №18-1 передбачено, що цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, зокрема й для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.

Відповідно до Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники профспілок та організацій Спільного представницького органу репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи (пункт 6 Порядку №18-1).

Тобто, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника підтвердження стажу здійснюється відповідною комісією.

Судом встановлено, що професія ОСОБА_1 включена до Списку № 2, що затверджений постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162, від 16.01.2003 року №36, від 24.06.2016 року№461, та відносяться до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію на пільгових умовах.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано архівну довідку від 07.11.2023 року №А/21/2-08/295/1, архівну довідку від 07.11.2023 року №А/21/2-08/294, архівну довідку від 07.11.2023 року №А/21/2-08/295, архівну довідку від 07.11.2023 року №А/21/2-08/294, архівну довідку від 07.11.2023 року №А/21/2-08/296, постанову про результати позачергової атестації робочих місць за умовами праці працівників прокатного цеху від 08.09.2020 року №26, постанову про результати позачергової атестації робочих місць за умовами праці працівників прокатного цеху від 05.02.2016 року №42, постанову про результати атестації робочих місць по умовам труда працівників сортопрокатного цеху від 03.09.2012 року №461, постанову про атестацію робочих місць по умовам труда від 20.10.1994 року №813, постанову про атестацію робочих місць по умовам труда від 25.12.2001 року №1269, постанову про атестацію робочих місць по умовам труда від 29.12.2006 року №992, перелік робочих місць прокатного цеха, працівникам яких за результатами позачергової атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільги та компенсації за роботу із шкідливими (особливо шкідливими) та важкими (особливо важкими) умовами праці з 01.01.2019 року від 08.09.2020 року №26, від 03.09.2012 року №461.

Відповідно до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (далі Закон №1788-XII) органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Суд зазначає, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у врахуванні відповідного стажу роботи до страхового стажу при призначенні позивачу пенсії. Враховуючи те, що уточнюючі довідки видано підприємством, яке є зберігачем документів, суд доходить висновку про те, що відповідач, враховуючи вищезазначені норми, повинен був перевірити достовірність видачі таких довідок та надати їм аналіз щодо можливості зарахування спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу для призначення пенсії, а не відмовляти у призначенні пенсії.

За вищевикладених обставин, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 75 від 21.05.2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі заяви від 01.01.2024 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи наявність відповідних записів в трудовій книжці позивача та підтвердження характеру виконуваної роботи уточнюючими довідками, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу її роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого Кабінетом Міністрів України, період з 22.07.1988 року по 07.07.1990 року, з 01.08.1990 року по 02.08.2021 року за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах в Публічному акціонерному товаристві Дніпровський металургійний комбінат згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , архівної довідки від 07.11.2023 року № А-21/2-08/294, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 01 січня 2024 року, з урахуванням висновків викладених в рішенні суду.

При цьому слід зазначити, що у спірному рішення відсутні посилання відповідача на недосягнення позивачем необхідного пенсійного віку, однак у своєму відзиві на позов відповідач посилається на те, що необхідний пенсійний вік становить 55 років (позивач на день подання заяви досягла 53-річного віку) і вважає, що при призначенні позивачу пенсії необхідно керуватися нормами ст. 114 Закону № 1058 в редакції Закону № 2148.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 року у справі №160/1749/24, яке набрало законної сили 30.04.2024 року, зазначено, що на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого. Також вказано, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.11.2021 року у справі №360/3611/20 вказала, що, оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, то вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України»). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Так, в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 року у справі №160/1749/24 суд дійшов висновку, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Відтак, питання щодо того, який закон має застосовуватись при призначенні пенсії позивачу досліджено в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 року у справі №160/1749/24, яке є обов`язковим для виконання відповідачем.

Щодо відшкодування судових витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.

В позовній заяві позивач просить суд стягнути витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 грн.

Відповідно до ч. 2-5 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, враховує складність справи та надані адвокатом послуги.

Як вбачається з поданих до суду матеріалів справи, 19.06.2024 року між позивачем та адвокатом Плетенко Крисиною Юріївною укладено договір про надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 1 вказаного договору, предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомога клієнту під час розгляду справи про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України та зобов`язання вчинити певні дії..

На підтвердження наданих послуг до матеріалів справи також долучено копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АЕ №1254832 від 19.06.2024 року; копію додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги від 19.06.2024 року; копію акта виконаних робіт №1 від 21.06.2024 року до договору про надання правничої допомоги від 19.06.2024 року на суму 6000 грн.; копію квитанції до прибуткового касового ордеру №11 від 21.06.2024 року на суму 6000 грн.

Так, згідно з актом виконаних робіт №1 від 21.06.2024 року перелік наданих юридичних послуг адвокатом становить:

- первинна консультація (усна) 500 грн;

- вивчення документів та правовий аналіз 2000 грн;

- складання позовної заяви про зобов`язання вчинити певні дії 3500 грн.

Всього 6000 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність:

- договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);

- інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);

- представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями ст. 19 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Разом з тим суд зауважує, що вивчення документів та правовий аналіз не є правничою допомогою, наданою протягом розгляду справи, оскільки складання позовної заяви включає в себе вивчення документів, судової практики та нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини, як передумови складання позову.

У частині шостій статті 134 КАС України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що представник відповідача у відзиві на позов заперечував проти стягнення на користь позивача 6000 грн. витрат на правничу допомогу, виходячи з неспівмірності та реальності понесених витрат.

Суд також зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З матеріалів справи вбачається, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, не містить великого об`єму документів, що свідчить про те, що складання позовної заяви не вимагало від представника позивача докладання значних зусиль та витрати значного часу.

Враховуючи обставини справи, що дана справа є незначної складності, суть виконаних послуг в рамках договору про надання правничої допомоги, суд дійшов висновку, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 6000 грн. є надмірною.

Враховуючи, що вивчення документів та правовий аналіз не є правничою допомогою, наданою протягом розгляду справи, з огляду на наявність письмових заперечень відповідача щодо суми стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу у сумі 3000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., що складає 4211,20 грн. підлягають стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 250, 255, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 75 від 21.05.2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі заяви від 01.01.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд. 15, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до стажу її роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого Кабінетом Міністрів України, період з 22.07.1988 року по 07.07.1990 року, з 01.08.1990 року по 02.08.2021 року за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах в Публічному акціонерному товаристві Дніпровський металургійний комбінат згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , архівної довідки від 07.11.2023 року № А-21/2-08/294, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 01 січня 2024 року, з урахуванням висновків викладених в рішенні суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд. 15, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., що складає 4211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна