Справа № 460/28087/23
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2024 року м. РівнеСправа №460/28087/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач-2), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 №242/03-16 від 05.10.2023 №75 про відмову позивачу в переході на інший вид пенсії, а саме: пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача-2 призначити та виплачувати позивачу з 02.10.2023 пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач отримує пенсію за віком. 16.06.2023 її чоловік ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) помер. Зазначила, що вона перебувала на його утримання, оскільки її пенсія складає на даний час 3226,57 грн, а пенсія ОСОБА_2 на дату смерті складала 11840,35 грн. 02.10.2023 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника. Рішенням відповідача-1 відмовлено у призначенні такої пенсії з підстав відсутності необхідних документів, зокрема, довідки про факт перебування на утриманні або проживання з померлим годувальником. З цього приводу зауважила, що вона з покійним чоловіком мали різні адреси реєстрації місця проживання. Разом з тим, фактично проживали за адресою: квартира АДРЕСА_1 за адресою реєстрації місця проживання її чоловіка, з 2009 року, спочатку без реєстрації шлюбу і в подальшому після реєстрації шлюбу в 2019 році. З урахуванням викладеного, позивач вважає протиправним рішення відповідача-1 щодо відмови в призначенні пенсії в разі втрати годувальника, внаслідок чого порушено гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 18.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено строк для подання відповідачами відзиву на позовну заяву.

Відповідач-2 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та отримує пенсію за віком згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Згідно зі статтею 10 вказаного Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. 02.10.2023 позивач звернулась до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою щодо призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ГУ ПФУ в Запорізькій області було розглянуто заяву позивача і долучені до заяви документи та 05.10.2023 за № 75 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Статтею 36 такого Закону визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, за яких пенсія у зв`язку з втратою годувальника - пенсіонера, призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, що були на його утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу. Статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років. Отже, саме 60 років визначається як загальний пенсійний вік як для чоловіків, так і для жінок. Пунктом 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за N1566/11846, визначено перелік документів, які потрібно подати до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Для перерахунку пенсії позивачка надала: заяву від 02.10.2023, паспорт, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , копію ухвали суду №565/1556/23. Згідно з витягом з реєстру територіальної громади позивачка проживає за адресою АДРЕСА_2 . Довідкою від 20.07.2023 №1064-1/23 Варської міської ради не підтверджено факт проживання позивачки однією сім`єю з годувальником ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 , де він проживав з 26.03.1996 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка перебувала у шлюбі з годувальником з 23.07.2019 відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 . Варто зауважити, що довідку від 12.10.2023 №10/23, видану Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку ОСББ Перемоги 14, позивачка на розгляд управлінню до заяви про перехід на інший вид пенсії не надавала. В довідці зазначено що позивачка дійсно проживає за адресою АДРЕСА_3 з 2009 року по цей час. Окрім того, не надано жодних доказів того, що позивачка проживала спільно з годувальником, вели спільне господарство та перебувала на його утриманні. Таким чином, враховуючи вище викладене та на підставі наданих документів ГУ ПФУ в Запорізькій області було прийнято рішення про відмову в переході на пенсію по втраті годувальника, оскільки позивачка не надала всіх необхідних документів для призначення цього виду пенсії та не набула права на її призначення. Вважає, що відповідач-1 діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

За змістом довідки про доставку електронного листа ухвала від 18.12.2023 доставлена до електронного кабінету ГУ ПФУ в Запорізькій області в підсистемі Електронний суд 19.12.2023.

У встановлений судом строк відповідач-1 відзиву не подав. Клопотань про продовження процесуального строку для надання відзиву із зазначенням причин від відповідача-1 не надходило.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та отримує пенсію за віком.

02.10.2023 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення їй пенсії по втраті годувальника її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області №242/03-16 від 05.10.2023 №75 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні такої пенсії з підстав неподання необхідних документів, а саме: відсутній оригінал трудової книжки годувальника; документи про стаж; відсутня довідка про факт перебування на утриманні, або проживання з померлим годувальником.

Вважаючи таке рішення органу Пенсійного фонду протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі Закон №1058-ІV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені в статті 36 Закону №1058-IV, згідно з частиною першою якої пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Отже, право особи на отримання пенсії, у тому числі у зв`язку із втратою годувальника, як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

При цьому, частиною другою статті 36 Закону № 1058-IV визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Частиною третьою статті 36 Закону № 1058-IV визначено, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 перебував на обліку в територіальному органі Пенсійного фонду в Рівненській області та з 01.01.1993 до смерті (16.06.2023) отримував пенсію за віком по Списку №1, яка в липні 2022 року становила 10340,35 грн, в червні 2023 року 11840,35 грн, а за період з 01.07.2022 по 30.06.2023 130084,20 грн, що підтверджується відповідним пенсійним посвідченням та довідкою від 02.11.023 №1700-0503-14/2015, виданою ГУ ПФУ в Рівненській області.

Згідно з довідкою від 20.07.2023 №1064-1/23, виданою відділом «ЦНАП» Департамену соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради, ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з 26.03.1996 по день смерті - 16.06.2023.

За змістом довідки від 12.10.2023 №10/23, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ Перемоги 14», ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 , з 2009 року до даний час.

На момент звернення позивача до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення їй пенсії по втраті годувальника (02.10.2023) їй виповнилося понад 68 років, перебуваючи на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області, вона отримувала пенсію за віком відповідно до умов Закону № 1058-IV, яка згідно з довідкою про доходи №2726 6595 9977 5711 в лютому 2023 року становила 2718,70 грн, а в липні 2023 року 3226,57 грн.

Вказані обставини у своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2009 року та до його смерті проживала з ним однією сім`єю і була на його утриманні, оскільки його пенсія була постійним і основним джерелом засобів до існування для позивача, а відтак в розумінні Закону № 1058-IV ОСОБА_1 набула право звернення до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії в разі втрати годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постанова правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок №22-1)

Пунктом 1.1 розділу І Порядку №22-1 встановлено, що заява, зокрема, про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (п. 1.7 розділу І Порядку №22-1).

Пунктом 1.8 розділу І Порядку №22-1 встановлено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (абз. 1).

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія (абз. 4).

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) (абз. 5).

Пунктом 2.3 розділу ІІ Порядку №22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

За змістом таких пунктів до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637; для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

Також (до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника) надаються такі документи, зокрема:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) особи, якій призначається пенсія (надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків), та померлого годувальника (надається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або документ, що посвідчує особу, зазначений у пункті 2.9 цього розділу, якій призначається пенсія;

3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;

4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин;

5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів, закладів освіти за кордоном про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

8) відомості про місце проживання;

9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).

Згідно з п. 2.11 розділу ІІ Порядку №22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

За документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, а також рішення суду (п. 2.16 розділу ІІ Порядку №22-1).

Пунктом 2.28 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що інформація, що міститься в державних електронних інформаційних ресурсах, отримується шляхом електронної інформаційної взаємодії або направлення запитів до власників (розпорядників) зазначених відомостей.

Електронна інформаційна взаємодія здійснюється засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.

Відповідно до п. 4.1 розділу IV Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно з п. 4.2 розділу IV Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема: надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7).

Отже, саме орган Пенсійного фонду повинен забезпечити умови, за яких особа обізнана з умовами призначення різних пенсій і може робити усвідомлений вибір.

Як встановлено судом, для призначення пенсії позивач надала: заяву від 02.10.2023, паспорт, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , копію ухвали суду №565/1556/23.

Разом з тим, матеріали судової справи не містять відомостей про те, що органом Пенсійного фонду при прийнятті такої заяви було надано позивачу інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії по втраті годувальника з урахуванням відсутності зазначених у спірному рішенні документів.

При цьому, розписка повідомлення до заяви від 02.10.2023 за №4436 не містить інформації щодо повідомлень органу Пенсійного фонду про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів, чи відсутність необхідних документів із зазначенням строку подання додаткових документів для призначення пенсії відповідно до п. 4.2 розділу IV Порядку №22-1.

На думку суду, ці обставини безпосередньо вливають на вирішення питання щодо наявності підстав для прийняття територіальним органом Пенсійного фонду рішення про переведення особи на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, адже орган Пенсійного фонду повинен був роз`яснити позивачу можливість оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, про перелік документів, необхідних для її призначення, та про умови її призначення. Проте відповідач-2 не виконав такого обов`язку, що призвело до прийняття відповідачем-1 спірного рішення.

Крім того, оцінюючи спірне рішення суд критично оцінює покликання відповідача-1, як на підставу правомірності такого рішення, неподання позивачем оригіналу трудової книжки годувальника та документів про його стаж, оскільки, як встановлено судом в ході судового розгляду справи, померлий годувальник перебував на обліку в органі Пенсійного фонду з 01.01.1993 до смерті (16.06.2023) отримував пенсію за віком по Списку №1, а тому в розпорядженні відповідачів були наявні необхідні документи для визначення розміру пенсії позивача в разі втрати годувальника, в тому числі й копія трудової книжки годувальника та документів про його стаж.

Що ж стосується документа про факт перебування на утриманні, або проживання з померлим годувальником, то суд зазначає, що при зверненні до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника 02.10.2023 позивач не надала такого документа в силу невиконання органом Пенсійного фонду обов`язку щодо роз`яснення позивачу можливості оформлення такої пенсії, про перелік документів, необхідних для її призначення та про умови її призначення.

Разом з тим, матеріали судової справи містять довідку від 12.10.2023 №10/23, видану Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ Перемоги 14», яка відповідно до п. 2.11 розділу ІІ Порядку №22-1 засвідчує факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка.

За наведеного, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до статті 36 Закону № 1058-IV.

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів і згідно усталеної судової практики слідує, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній нормі Конвенції (постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 826/14016/16 СМ, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З урахуванням наведеного, суд вважає, що рішення відповідача-2 №242/03-16 від 05.10.2023 №75 про відмову позивачу в переведенні на інший вид пенсії - в разі втрати годувальника відповідно до ст. 36 Закону № 1058-IV є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання відновлення порушеного права позивача, суд виходить з такого.

Стаття 58 Закону № 1058-IV визначає, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Відповідно до рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд враховує, що органом Пенсійного фонду не здійснювалася перевірка довідки від 12.10.2023 №10/23, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ Перемоги 14», та не надавалася відповідна оцінка такій довідці, як документу, на підставі якого призначається пенсія.

Отже, компетенція органу Пенсійного фонду щодо перевірки такої довідки реалізована не була.

Статтею 5 КАС України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зміст частини другої статті 9 КАС України дає підстави стверджувати, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, та за жодних умов становище позивача за наслідками судового розгляду не може бути погіршено порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до п. 4 та п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи викладене, належним та ефективним, у даному випадку, способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання органу Пенсійного фонду повторно розглянути заяву позивача від 02.10.2023 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Отже, позовні вимоги про зобов`язання відповідача-2 призначити і виплачувати позивачу пенсію за віком задоволенню не підлягають.

При визначенні територіального органу Пенсійного фонду, який має обов`язок поновлення порушеного права позивача, суд враховує положення абз.1 п.4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постанова правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1), заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (абз. 14 п. 4.2 Порядку №22-1).

Тож дії зобов`язального характеру щодо повторного розгляду заяви позивача від 02.10.2023, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постановах від 24.03.2023 у справі №500/1216/23 та від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.

Зважаючи на викладене, позов слід задовольнити частково.

За приписами ч. 3 ст. 139 КАС України суд присуджує судові витрати на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №242/03-16 від 05.10.2023 №75 про відмову ОСОБА_1 в переході на інший вид пенсії - в разі втрати годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.10.2023 про призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; паспорт у формі ID-картки № НОМЕР_2 , виданий 12.09.2019 органом №5622.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158Б, м. Запоріжжя, Запорізька обл., 69005. ЄДРПОУ/РНОКПП 20490012) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Повний текст рішення складений 31 липня 2024 року.

Суддя Н.О. Дорошенко