Справа № 420/15543/24
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/15543/24

Час і місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

15:05 год., м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

10.06.2024 року;

Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

За участю: секретаря Потомського А.Ю.

апелянта Крепосняка В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Суворовського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), головного державного виконавця Суворовського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко Світлани Володимирівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправним дії головного державного виконавця Суворовського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко Світлани Володимирівни щодо безпідставного винесення у виконавчому провадженні №74431689 постанови від 10 травня 2024 року про накладення штрафу у розмірі 3400 гривень;

визнати протиправною та скасувати постанову від 10.05.2024 року, винесену головним державним виконавцем Суворовського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко Світланою Володимирівною, про накладення штрафу у розмірі 3400 гривень у виконавчому провадженні №74431689.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки державного виконавця про не виконання судового рішення є необґрунтованими та безпідставними, оскільки у розпорядженні виконавця були відповідні повідомлення і докази виконання позивачкою виконавчого документа.

Зазначені обставини виключають правові підстави для застосування до позивачки штрафу за не виконання вимог державного виконавця і судового рішення, свідчать про необґрунтованість та неправомірність постанови виконавця.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправною та скасував постанову про накладення штрафу від 10.05.2024 року у виконавчому провадженні №74431689 Суворовського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ОСОБА_2 .

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що наявні матеріали виконавчого провадження підтверджують вчинення позивачкою дій на виконання вимог виконавчого документу і протилежного не встановлено державним виконавцем і не спростовано іншими учасниками.

Посилаючись на те, що визначальним для накладення штрафу у межах виконавчого провадження є встановлений факт не виконання вимог виконавчого документа і такі обставини являються не доведеними відповідачем, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість та неправомірність постанови виконавця, наявність підстав для її скасування в судовому порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи свої доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що боржником у визначений виконавцем строк не надано належні і допустимі докази фактичного виконання вимоги державного виконавця і судового рішення, а тому винесення постанови про накладення на позивачку штрафу за невиконання судового рішення відбулось обґрунтовано та правомірно.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2024 року вжито заходи забезпечення позову у справі №752/8869/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в спілкуванні неповнорідних брата (дитини позивача від першого шлюбу ОСОБА_3 ) і сестри та встановлення способів спілкування неповнорідних брата і сестри.

Зобов`язано ОСОБА_2 отримувати та передавати листи, посилки для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від її неповнорідного брата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які відправляються засобами поштового зв`язку за допомогою батька ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 телефонний номер малолітньої ОСОБА_4 , для надання малолітньому ОСОБА_4 , можливості регулярно спілкуватись із сестрою засобами телефонного зв`язку, а також повідомляти ОСОБА_1 про зміну телефонного номеру дитини ОСОБА_4 .

За заявою стягувача головним державним виконавцем Суворовського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко Світланою Володимирівною винесено постанову від 13.03.2024 року про відкриття виконавчого провадження №74431689 з виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2024 року у справі №752/8869/19.

Зокрема, 30.04.2024 року на адресу Відділу від ОСОБА_1 надійшла заява про надсилання посилки від ОСОБА_5 для ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , кур`єрською доставкою «Нова Пошта», трекер відстеження Нова Пошта №3632.

Врахувавши повідомлені обставини, державним виконавцем внесено Коробковій О.А. вимогу від 01.05.2024 року, якою боржнику визначено:

1. Отримати та передати посилку №3632 (Нова Пошта) ОСОБА_6 від її неповнорідного брата ОСОБА_4 , яка направлена засобами поштового зв`язку за допомогою батька ОСОБА_1 .

2. Надати докази отримання посилки №3632 (Нова Пошта), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше трьох робочих днів після надходження посилки до відділення Нової пошти у м. Одесі.

10.05.2024 року державним виконавцем, за результатом перевірки виконання вимоги та факту виконання судового рішення, складено відповідний акт.

В акті зазначено, що вимогою державного виконавця ОСОБА_2 зобов`язано отримати та передати посилку за №3632, про що надати підтвердження. За результатом перевірки трекінгу №3632 встановлено, що посилка отримана 01.05.2024 року, але станом на 14:30 год. 10.05.2024 року на адресу відділу не надходило підтвердження отримання посилки ОСОБА_6 . Також, не надано номеру телефону дитини.

10.05.2024 року головним державним виконавцем Суворовського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко Світланою Володимирівною винесено постанову №74431689, якою за не виконання судового рішення немайнового характеру на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 3400 гривень.

Згідно вказаної постанови, підставою для її прийняття стало не виконання боржником ОСОБА_2 вимоги державного виконавця від 01.05.2024 року, яка полягала у зобов`язанні боржника отримати та передати ОСОБА_6 посилку, направлену ОСОБА_1 за №3632, із наданням підтвердження.

Так, державним виконавцем враховано, що вказана посилка була отримана 01.05.2024 року, однак у визначений строк і на момент винесення постанови, боржником не надано підтвердження передачі посилки ОСОБА_4 . Також, не надано номер телефону дитини.

Не погоджуючись із накладенням штрафу, посилаючись на неправомірність та обґрунтованість постанови державного виконавця, позивачка звернулась до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасника, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання.

У частині 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду (пункт 9).

Вказані положення Конституції України кореспондуються із приписами частини 2 статті 14, частини 1 статті 370 КАС України.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Слід враховувати, що за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із частиною 1 статті 18 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У зв`язку із чим, виконавець, зокрема, але без виключення, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII).

Частиною 3 вказаної статті Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII передбачені права виконавця під час здійснення виконавчого провадження, у тому числі право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно із частинами 1, 2 статті 75 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз наведених правових норм показав, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження складає сукупність дій, спрямованих на виконання рішень судів.

Виконання чинних виконавчих документів покладається в обов`язок органів державної виконавчої служби.

Зосередження у Конституції України, конвенційному та адміністративному процесуальному законодавстві на обов`язковості судових рішень дає підстави для висновку про те, що виконання судового рішення має відбуватись у порядку та спосіб, встановлені відповідним виконавчим документом. Лише дотримання такої чіткої процедури і свідчитиме про повне та фактичне виконання рішення суду.

Судом першої інстанції, за результатом аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження», також вірно зауважено на тому, що накладення штрафу за невиконання судового рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Такий вид відповідальності настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язання не може бути достатньою підставою для відповідальності боржника, необхідно з`ясовувати причини, що призвели до невиконання зобов`язання у відведений боржнику строк.

Повертаючись до обставин справи, слід враховувати, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2024 року в порядку вжиття заходів забезпечення позову у справі №752/8869/19 зобов`язано ОСОБА_2 отримувати та передавати листи, посилки для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від її неповнорідного брата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які відправляються засобами поштового зв`язку за допомогою батька ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 телефонний номер малолітньої ОСОБА_4 , для надання малолітньому ОСОБА_4 , можливості регулярно спілкуватись із сестрою засобами телефонного зв`язку, а також повідомляти ОСОБА_1 про зміну телефонного номеру дитини ОСОБА_4 .

Під час примусового виконання вказаного судового рішення державним виконавцем, зокрема, встановлено факт повторного не виконання боржником ОСОБА_2 судового рішення, що стало наслідком на прийняття оспорюваної за позовом у даній справі постанови виконавця.

Виходячи з обставин цієї справи, підставою для прийняття виконавцем постанови про накладення штрафу стало не надання боржником на вимогу державного виконавця від 01.05.2024 року підтвердження передачі ОСОБА_4 посилки від ОСОБА_4 , надісланої за трекінговим номером №3632.

Водночас, сам факт отримання посилки боржником ОСОБА_2 державним виконавцем перевірено, обставин відмови в одержанні посилки, а відтак, від виконання судового рішення та вимоги виконавця у відповідній частині під час примусового виконання судового рішення не зафіксовано та не встановлено.

Також, колегія суддів звертає увагу на відсутність в матеріалах виконавчого провадження будь-яких доказів, у тому числі додатково подані учасниками виконавчого провадження, які б однозначно свідчили про не передачу боржником посилки ОСОБА_4 . Крім того, вимога державного виконавця від 01.05.2024 року не конкретизує, у який спосіб або ж якими доказами боржник має підтвердити подальшу передачу одержаної посилки.

Одночасному врахуванню підлягає й та обставина, що вимога державного виконавця від 01.05.2024 року, висновки про невиконання якої стали підставою для винесення оспорюваної постанови та накладення на боржника штрафу у подвійному розмірі, не містить вимоги виконавця про надання боржником номеру телефону дитини.

Колегія суддів в цій частині вважає за необхідне конкретизувати, що такий обов`язок покладений на боржника відповідним судовим рішенням. Водночас, у даній перевіряється наявність (виникнення) підстав для повторного накладення штрафу на боржника внаслідок не виконання вимоги державного виконавця, в якій про вказане зобов`язання не застережено.

В контексті наведеного, оскільки внесення на адресу боржника вимоги від 01.05.2024 року стали повідомлені стягувачем обставини про направлення боржниці відповідної (конкретної) посилки, як відповідний захід реагування на виконання судового рішення у відповідній частині, колегія суддів не може погодитись із ґрунтовністю висновків державного виконавця про не виконання боржником рішення і в іншій частині судового рішення повідомлення номеру телефону дитини і врахування цих обставин під час вирішення питання про накладення штрафу згідно оспорюваної постанови.

Підсумовуючи вищенаведене у сукупності, оскільки факт отримання боржником посилки державним виконавцем підтверджений та перевірений, а вимоги виконавця про підтвердження доказами передачі посилки ОСОБА_4 є неконкретизованими, матеріали виконавчого провадження не містять доказів, які однозначно свідчать про не виконання боржником судового рішення і вимоги виконавця, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про невідповідність постанови виконавця критеріям обґрунтованості та правомірності і наявністю підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку.

З огляду на наведене, оскільки висновки суду відповідають нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 272, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 01.08.2024 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв