Справа № 420/18782/23
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/18782/23

Суддя в суді першої інстанції Тарасишина О.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльністьта зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо проведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, в частині здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01 січня 2020 року по дату його звільнення за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за періоди:

- з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

- з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

- з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року за механізмом розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

- з 01 січня 2023 року по 17 червня 2023 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 01 січня 2020 року по день фактичної виплати перерахованих сум грошового забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року частково задоволено позовні вимоги, а саме:

- визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо проведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, без нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01 січня 2020 року по дату його звільнення за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за періоди:

- з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

- з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

- з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року за механізмом розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

- з 01 січня 2023 року по 17 червня 2023 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням сторонами подано апеляційні скарги з яких вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просять скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, відповідно до їхніх позовних вимог та заперечень.

Вимоги апеляційної скарги позивача обґрунтовано тим, що судом першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про здійснення перерахунку розміру грошового забезпечення, зроблено помилковий висновок про те, що позовні вимоги про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби є передчасними, так як саме за наслідком розгляду спору про стягнення недоотриманих сум грошового забезпечення суд мав вирішити питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Вимоги апеляційної скарги відповідача обґрунтовано тим, що факт скасування положень постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та підвищення прожиткового мінімуму для працездатних громадян не є підставою для здійснення перерахунку грошового забезпечення відповідній категорії військовослужбовців.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 , звідки був звільнений наказом Міністра оборони України від 17 травня 2023 року № 585, у зв`язку з переведенням до СБУ.

При цьому, позивачем встановлено, що за період з 01 січня 2020 року по 17 червня 2023 року йому неправильно нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення, що стало підставою для звернення до суду із даним адміністративним позовом про стягнення недоотриманих сум грошового забезпечення та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції ухвалено рішення про задоволення позовних вимог, так як позивач має право на здійснення перерахунку розміру його грошового забезпечення у зв`язку з підвищенням розмірів прожиткового мінімуму для працездатних громадян у 2020, 2021, 2022 та 2023 роках.

Крім того, судом зроблено висновок про те, що задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є передчасним, так як спірні суми грошового забезпечення ще не виплачено позивачу.

В свою чергу, колегія суддів частково не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно ч. 2 ст. 9 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі постанова КМУ № 704) затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 постанови КМУ № 704, в редакції чинній на час її прийняття, встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі постанова КМУ № 103), яка набрала чинності 24 лютого 2018 року, затверджено зміни, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України.

Згідно п. 6 постанови КМУ № 103 передбачено внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються.

Відповідно до пункту 3 Змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, які затверджено постановою КМУ № 103, у постанові КМУ № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

При цьому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2021 року, у справі № 826/6453/18, визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

В свою чергу, згідно п. 4 постанови КМУ № 704 (в редакції постанови КМУ № 481 від 12 травня 2023 року), встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо перерахунку виплаченого позивачу грошового забезпечення у 2020-2023 роках, без врахування положень п. 4 постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», в редакції від 30 серпня 2017 року.

В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, відповідно до доводів та вимог апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, станом на час прийняття постанови КМУ № 704 та після ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року, у справі 826/6453/18, пункт 4 постанови КМУ № 704 передбачав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що після ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року, у справі № 826/6453/18, розмір посадового окладу та окладу за військовим званням позивача має обраховуватись з використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а не розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року, так як застосування останнього передбачалось скасованими положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 103.

В даному випадку, вказані висновки колегії суддів відповідають правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 15 березня 2023 року (справа № 420/6572/22).

Між тим, задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, судом першої інстанції не враховано вказані обставини та помилково зобов`язано суб`єкта владних повноважень перерахувати розмір грошового забезпечення позивача з 01 січня 2020 року.

Більш того, як вбачається із зібраних матеріалів у справі, позивач зарахований на службу до ІНФОРМАЦІЯ_1 з 07 серпня 2020 року, а тому саме з цього дня має бути здійснено перерахунок грошового забезпечення позивача.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що з 20 травня 2023 року набрала чинності нова редакція п. 4 Постанови КМУ № 704, якою визначено нову формулу обрахунку окладів за посадою та званням військовослужбовців.

Враховуючи викладене, позовні вимоги у відповідній частині підлягають частковому задоволенню, так як позивач має право на перерахунок виплаченого йому грошового забезпечення лише за період з 07 серпня 2020 року по 19 травня 2023 року.

Щодо вимог апеляційної скарги позивача про наявність у нього права на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Згідно ч. 2 ст. 117 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

В даному випадку, позивач вважає, що він має право на отримання середнього розміру грошового забезпечення з 01 січня 2020 року по день фактичного розрахунку, відповідно до положень ст. 117 КЗпП України.

Між тим, колегія суддів зазначає, що військовослужбовцю, станом на день виключення зі списку особового складу військової частини мають виплатити усі належні йому кошти, пов`язані з проходженням військової служби.

В свою чергу, із зібраних матеріалів у справі вбачається, що останнім днем служби позивача є 17 червня 2023 року.

При цьому, як зазначено вище, позивачу не виплачено належну йому частину грошового забезпечення за період проходження служби з 07 серпня 2020 року по 19 травня 2023 року.

Тому, враховуючи вищевикладені положення КЗпП України, позивач має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки з дня звільнення по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, а саме за період з 18 червня 2023 року по 18 грудня 2023 року.

З іншого боку, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд неодноразово наголошував на помилковості висновків про передчасність позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за ст. 117 КЗпП України, у випадку коли вона заявлена одночасно з вимогою про стягнення з роботодавця на користь працівника сум, які належали особі при звільненні.

Тобто, установивши, що працівникові не виплачено належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд, відповідно до положень ст. 117 КЗпП України, стягує на користь працівника середній заробіток за період затримки розрахунку.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року (справа № 640/14764/20), від 06 липня 2023 року (справа № 580/3240/19), від 26 квітня 2024 року (справа № 380/1169/20).

Між тим, колегія суддів зазначає, що положеннями спеціальних нормативно правових актів, зокрема Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, не встановлено механізму обрахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а тому до застосування у цій частині підлягають положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджені постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100.

Згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

В свою чергу, визначаючи розмір належного позивачу середнього заробітку, колегія суддів зазначає, що середньоденний розмір грошового забезпечення, обрахований з виплат позивачу за травень та квітень 2023 року становить 999,19 грн (30475,26 х 2 / 61).

Тому, розмір середнього заробітку позивача за період з 18 червня 2023 року по 18 грудня 2023 року (184 дні) становити 183 850,96 грн.

З іншого боку, варто зазначити, що запровадження законодавцем обмеження періоду за який працівникові передбачено виплату середнього заробітку у чинній редакції ст. 117 КЗпП України, на переконання колегії суддів, спрямоване на встановлення чіткого нормативного способу зменшення суми середнього заробітку.

Крім того, законодавцем передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум та якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В даному випадку, з урахуванням висновку про часткове задоволення позовних вимог у даній справі, колегія суддів, враховуючи розмір обрахованого середнього заробітку, а також тривалість періоду, за який відмовлено в задоволенні позовних вимог, вважає за необхідне нарахувати на користь позивача 80 % суми обрахованого середнього заробітку, а саме 147 080,77 грн.

При цьому, колегія суддів вважає, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача у межах спірних правовідносин є стягнення на його користь обрахованої вище суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В свою чергу, враховуючи допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити у справі нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року, з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування ОСОБА_1 , за період з 07 серпня 2020 року по 19 травня 2023 року, грошового забезпечення, без врахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення, за період служби з 07 серпня 2020 року по 19 травня 2023 року, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, розміром 147 080 (сто сорок сім тисяч вісімдесят) гривень 77 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян