Справа № 332/3652/24
Суддя: Завіновська А. П.
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3652/24
Провадження №: 2-а/332/32/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2024 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Завіновської А.П.,
при секретарі судового засідання Мовчан К.М.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
21.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з вищенаведеним позовом, в обґрунтування якого зазначав наступне.
13.06.2024 року поліцейським 2 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції старшим сержантом поліції Грищуковим Артемом Ігоровичем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2385997, якою його (позивача) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, із накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.
Вважаючи спірну постанову незаконною, позивач зазначав, що 13.06.2024 року приблизно о 22 год. 30 хв., він дійсно рухався по проспекту Соборному, що у місті Запоріжжі, у напрямку вулиці В`ячеслава Зайцева з боку проспекту Металургів. Попереду нього рухався автомобіль патрульної поліції, у якому знаходилась посадова особа відповідача. Під`їжджаючи до перехрестя проспекту Соборного та вулиці Нижньодніпровської, він помітив зелений миготливий сигнал світлофора, що давало йому можливість закінчити дозволений проїзд. При цьому, автомобіль патрульної поліції, який також рухався на відповідний (миготливий зелений) сигнал світлофора, одразу після проїзду цього перехрестя без будь-якої необхідності почав пригальмовувати, що змусило його знизити швидкість задля дотримання безпечної дистанції, як того вимагає пункт 13.1 ПДР. Вказаний факт (зниження швидкості) призвів до того, що в момент перетину лінії розташування світлофорного об`єкта, сигнал світлофора змінився з миготливого зеленого на жовтий, що стало підставою для складення відносно нього оскаржуваної постанови посадовою особою відповідача.
Крім того, вказує, що в силу пункту 8.11. ПДР водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10. ПДР, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.
Під час його руху сигнал світлофора змінився з миготливого зеленого на жовтий безпосередньо в момент перетину передбаченого пунктом 8.10. ПДР місця. Тому, задля забезпечення безпеки дорожнього руху він не застосовував екстрене гальмування і закінчив проїзд перехрестя вже на жовтий сигнал світлофора, як то дозволяє п. 8.11. ПДР.
На підставі викладеного, позивач просив зазначену постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити. Стягнути з відповідача судові витрати.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2024 р. у вказаній справі було відкрито провадження і її призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 09 год. 00 хв. 28.06.2024 року. В подальшому розгляд справи було відкладено 11 год. 45 хв. 17.07.2024 року та 10 год. 30 хв. 02.08.2024 року.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав відзив, в якому просив розгляд справи здійснювати у його відсутність.
З урахуванням положень ч. 3 ст. 194 КАС України суд вважає можливим розгляд справи здійснювати у відсутність представника відповідача.
В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позові, додатково зазначивши, що він рухався зі швидкістю не більше 50 км/г, в момент перетину лінії розташування світлофорного об`єкта, сигнал світлофора змінився з миготливого зеленого на жовтий, а тому задля забезпечення безпеки дорожнього руху він не застосовував екстрене гальмування і закінчив проїзд перехрестя вже на жовтий сигнал світлофора, як того дозволяють норми п. 8.11. ПДР. Крім того, зазначив, що посадова особа відповідача під час складання оскаржуваної постанови не надали йому та свідку, який перебував в його транспортному засобі, можливості надати письмові пояснення, чим було порушено його права.
У відзиві представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що ОСОБА_1 , проїхав перехрестя саме на заборонений жовтий сигнал світлофору, на підтвердження чого надав відповідний відеозапис події правопорушення.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд приходить до наступного висновку.
Згідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (ч. 1, ч. 2 ст. 9 КАС України).
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до частини 3 статті 288 КУпАП, оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, викладені у статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).
Згідно з нормами статті 14 Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 2.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУПАП визначено, що (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Виходячи з вимог статті 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Відповідно до статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП).
Відповідно до статті 41 Закону № 3353-ХІІ, порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.
За пунктом 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.
Зі змісту пункту 8.7.3. «ґ» ПДР України слідує, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися у місцях, визначених пунктом 8.10 цих Правил.
У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів (пункт 8.10 ПДР України).
Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху (пункт 8.11. ПДР України).
Згідно з частиною другою статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.
13.06.2024 року поліцейським 2 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції старшим сержантом поліції Грищуковим Артемом Ігоровичем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2385997, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП із накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.
Отже, вказані обставини свідчать про те, що позивач був обізнаний заздалегідь про зміну сигналу світлофору, а тому повинен був зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), враховуючи при цьому пояснення позивача, що він рухався зі швидкістю до 50 км/г.
А тому посилання позивача на норми пункту 8.11 ПДР України, які, на його думку, дозволяли йому при увімкненні жовтого сигналу світлофору рухатися далі, суд в даному випадку вважає безпідставними.
При цьому суд відхиляє аргументи позивача щодо порушення його прав, внаслідок того, що посадова особа під час складання постанови не надала можливості йому та свідку, який перебував у його транспорнтому засобі, подати письмові пояснення, оскільки під час дослідження в судовому засідання відеозапису вбачається, що поліцейським було роз`яснені позивачу права, надана можливість надати усні пояснення і йому, і свідку, і вони заслухані посадової особою на місці складання постанови. Щодо можливості надати письмові пояснення позивач вже почав заявляти після складення оскаржуваної постанови.
Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.
При цьому, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).
Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного суду від 26.02.2020 року справа № 751/5437/17.
Враховуючи вищевикладене та аналізуючи докази по справі, суд доходить висновку щодо безпідставності позовних вимог, а тому відмовляє у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 5, 9, 72-77, 194, 241-246, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2385997 від 13.06.2024 року, відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.П. Завіновська