Справа № 308/10016/24
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участі секретаря судових засідань Боти О.І.,

представника позивача Німець О.М.,

представника відповідача Ларіна А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

10.06.2024 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Німець О.М., звернувся до суд з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 18.05.2024 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для оновлення свої даних. Надалі йому було повідомлене наступне, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 8 ч. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (зі змінами), а саме: за весь період після оголошення військового стану та оголошення загальної мобілізації не з`явився до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Зауважує, що хоча ч. 2 ст. 210 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а саме: за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, яке позивач не вчиняв, а його анкетні дані не змінювалися, він не притягувався протягом року за і взагалі до жодної адміністративної відповідальності.

Не зважаючи на це, офіцером відділу призову ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 було складено протокол на ОСОБА_1 та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 16 год. 00 хв. 21.05.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет №13.

21.05.2024 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в кабінет №13 о 16 год. 00 хв., де прочекав більше двох годин на відповідальну особу, яка мала скласти постанову на нього згідно з складеним протоколом, але майор ОСОБА_2 так і не з`явився. Після 18 год. позивача ОСОБА_1 було вигнано із ІНФОРМАЦІЯ_2 , сказавши, щоб йшов звідси і прийшов наступного разу, але коли саме не повідомили.

Вказує, що 24.05.2024 ОСОБА_1 зателефонували та сказали з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , забрати складену у його відсутності на нього постанову та оплатити її, і лише після оплати штрафу та принісши квитанцію на її підтвердження, він отримає відстрочку та свій військово-обліковий документ, а саме військовий квиток, який з 18.05.2024 знаходився у відповідача.

За таких обставин, не погоджуючись із даною постановою, але з метою отримання військового квитка, позивач оплатив штраф в розмірі 1700 грн., який у разі скасування постанови підлягає поверненню.

ОСОБА_1 24.05.2024 забрав з ІНФОРМАЦІЯ_2 попередньо у його відсутності складену постанову №29 від 24.05.2024, підписаною полковником ОСОБА_3 .

Таким чином, дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП є протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, а постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, зважаючи на наступне.

Представник позивача зазначає, що позивач не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, оскільки він не вчиняв жодного адміністративного правопорушення протягом року, а також тим, що відповідач не надав жодних доказів того, що позивач взагалі є військовозобов`язаним. Відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки дане правопорушення передбачає, що особа повторно вчиняє правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210 КУпАП. Звертає увагу, що у самому протоколі, на підставі якого було складена оскаржувана постанова, зазначено, що особа до адміністративної відповідальності не притягалася. Порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності, протокол та постанова складені різними особами, постанова складена у відсутності позивача, що порушує його права, зокрема ст. 268 КУпАП, відсутні докази повноважності особи, яку написано у постанові, а відтак, наявні сумніви, що дана особа була в той час в м. Ужгород та має повноваження на складання такої постанови. Представник позивача наголошує, що відповідачем не наведено будь-яких фактичних даних на підтвердження винуватості позивача у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП. Відповідачем відбулася неправильна кваліфікація даного правопорушення, оскільки дії, які описані у постанові, передбачені ч. 3 ст. 210 КУпАП, а особу притягнули за ч. 2 ст. 210 КУпАП. У резолютивній частині постанови позивача не визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та не зазначено за вчинення якого правопорушення на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, а штраф зазначено у гривнях, при цьому санкція інкримінованої статті передбачає відповідальність у неоподаткованих мінімумах (тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

На підставі викладеного, представник позивача просить суд: скасувати постанову №29 від 21.05.2024 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 про накладення стягнення в розмірі 1700 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача 1700 грн., які були оплачені позивачем на підставі оскаржуваної постанови; стягнути з відповідача на користь позивача усі понесені ним судові витрати у справі, в тому числі 19000 грн. витрат на правничу допомогу.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.06.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за даним позовом. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

17.07.2024 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову. Стверджував, що порушення ОСОБА_1 триваюче, тому постанова винесена за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою №29 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 , на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 1700 грн.

За змістом цієї постанови своїми діями громадянин України ОСОБА_1 порушив п. 8 ч. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів Постанови КМУ від 30 грудня 2022 року №1487 (зі змінами), а саме: за весь період після оголошення військового стану та оголошення загальної мобілізації не з`явився до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Копію зазначеної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 отримав 24.05.2024, про що зазначено у відповідній графі тексту постанови.

Постанову винесено на підставі протоколу №29 про адміністративне правопорушення від 18.05.2024, який складено офіцером відділу призову сектору комплектування ІНФОРМАЦІЯ_4 майором ОСОБА_2 , відповідно до якого другий примірник протоколу ОСОБА_1 отримано та повідомлено, що розгляд справи пор адміністративне правопорушення відбудеться о 16 год. 00 хв. 21.05.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , кабінет №13.

24.05.2024 ОСОБА_1 оплачено суму штрафу, що підтверджується копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №65.

Не погоджуючись із зазначеною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку оскарженій постанові у справі про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про наступне.

Статтею 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а саме:

порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1);

повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2);

вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3).

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері виконання військового обов`язку і несення військової служби.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про військовий обов`язок і військову службу, а саме, у порушенні правил військового обліку, неявці на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасному поданні в обліковий орган відомостей про зміну свого місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також у порушенні порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах (формальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку особливий (військовозобов`язані, призовники).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном, визначає Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487.

Згідно з підпунктом 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком 2 до Порядку, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Таким чином, диспозиція інкримінованої ОСОБА_1 правової норми, передбаченої ч. 2 ст. 210 КУпАП, передбачає притягнення до відповідальності за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

У відповідній графі протоколу №29 про адміністративне правопорушення від 18.05.2024, на підставі якого винесено оскаржувану постанову, зазначено: дані про попереднє притягнення до адміністративної відповідальності (за наявності) зі слів не притягався.

Відтак, оскаржувана постанова не містить даних про повторність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП, за яке його вже було піддано адміністративному стягненню.

Виходячи із змісту оскаржуваної постанови та протоколу, на підставі якої її винесено, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, за яким притягується до відповідальності ОСОБА_1 , відсутній, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 210 КУпАП, повторно протягом року.

Підтвердженням наявності складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП може бути лише постанова відповідного Територіального центру комплектування та соціальної підтримки про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП, однак оскаржувана постанова посилання на таку не містить, а також такої не містять матеріали справи. Твердження представника відповідача про те, що порушення, вчинене ОСОБА_1 є триваючим, суд визнає нікчемним і не бере до уваги.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що відповідачем було неправильно кваліфіковано виявлене правопорушення позивача за ч. 2 ст. 210 КУпАП, що потягло за собою протиправне притягнення його до відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, суду не надано доказів, що відповідачем під час розгляду справи були роз`яснені та дотримані права позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його право на захист, а також, що справу розглянуто в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що визначено приписами ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд зауважує, що невірна кваліфікація відповідачем виявленого правопорушення не свідчить про факт його відсутності.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 241-246, 255, 271, 272, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №29 від 21.05.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_5 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210 КУпАП у розмірі 1700 гривень та надіслати справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов