Справа № 140/6309/24
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року ЛуцькСправа № 140/6309/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 09.04.2024 №0300-0303-8/21654 про відмову у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій; зобов`язання повторно розглянути заяву від 30.10.2023 про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій, зобов`язання під час повторного розгляду заяви від 30.10.2023 зарахувати до спеціального стажу, який дає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «При кінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи на посаді старшої медичної сестри в Переспівському дитячому садочку з 1987 по 1997 роки (09 років 1 місяць) та період навчання в Ківерцівському медичному училищі з 01.09.1979 по 02.03.1983 (3 роки 6 місяців).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV(далі - Закон №1058-IV) з 19.10.2023.

Проте, під час призначення пенсії позивачу не була виплачена грошова допомога у розмірі десяти місячних пенсій згідно із чинним законодавством, хоча на час призначення пенсії страховий стаж на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років, становив понад 30 років.

Листом №0300-0303-8/21654 від 09.04.2024 відповідач відмовив позивачу у нарахуванні грошової допомоги відповідно до пункту 7.1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України №1058 у зв`язку з відсутністю на дату досягнення пенсійного віку необхідного спеціального стажу. До спеціального стажу не зараховано періоди роботи у Переспівському дитячому садку з 01.09.1987 по 03.01.1997 року у зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки з установи, яка б підтвердила роботу на посаді та в закладі визначеному Постановою №909 та містила б інформацію про перебування у відпустках без збереження заробітної плати, відпустках по догляду за дітьми до досягнення ними 3, 6 -річного віку, наявність прогулів, тощо.

Також відсутні підстави для врахування до стажу роботи, що дає право на призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно з п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 періоду роботи з 03.01.1997 по 19.04.1999 на посаді медреєстратора, так як дана посада не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993.

Позивач вважає протиправною відмову у виплаті вказаної допомоги та зазначає, що станом на день звернення до відповідача за призначенням пенсії позивач досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, працювала на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, має страховий стаж більше 30 років, тому має право на виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

Позивач просить визнати протиправною відмову у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, та зобов`язати повторно розглянути заяву від 30.10.2023 про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій та зарахувати до спеціального стажу, який дає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «При кінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи на посаді старшої медичної сестри в Переспівському дитячому садочку з 1987 по 1997 роки (09 років 1 місяць) та період навчання в Ківерцівському медичному училищі з 01.09.1979 по 02.03.1983 (3 роки 6 місяців).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 24.07.2024 представник відповідача позов не визнала та просила відмовити у його задоволені. В обґрунтування своєї позиції вказала, що пунктом 5 Порядку №1991, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Отже, Порядком №1191 визначено право осіб, яким призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058, на отримання грошової допомоги за умови дотримання встановлених пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV цього закону умов. Згідно матеріалів пенсійної справи спеціальний стаж позивача склав 28 років 10 місяців 13 днів.

Таким чином, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи в закладах освіти на посадах робота на яких дає право на пенсію за вислугу років позовна заява ОСОБА_1 є безпідставною та не обґрунтованою, а дії відповідача не можна вважати неправомірними, оскільки він діяв виключно в межах, визначених нормами чинного законодавства, а підстави нарахування та виплати грошової допомоги, у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7.1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - відсутні.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, яку призначено з 19.10.2023, що підтверджується позивачем та не заперечується відповідачем у відзиві від 24.07.2024.

Листом від 09.04.2024 №0300-0303-8/21654, у відповідь на звернення щодо призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для виплати вказаної допомоги, оскільки стаж, який дає право на пенсію за вислугу років, становить 28 рів 10 місяців 13 днів. До стажу роботи, що дає право на призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно з п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 не зараховано період роботи у Переспівському дитячому садку з 01.09.1987 по 03.01.1997 у зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки з установи, що передбачено підпунктом 8 пункту 2.1 Порядку №22-1, яка б підтвердила роботу на посаді та в закладі визначеному Постановою №909 та містила б інформацію про перебування у відпустках без збереження заробітної плати, відпустках по догляду за дітьми до досягнення ними 3, 6-річного віку, наявність прогулів та інше.

Також відсутні підстави для врахування до стажу роботи, що дає право на призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно з п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 періоду роботи з 03.01.1997 по 19.04.1999 на посаді медреєстратора, так як дана посада не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Отже, право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають особи які, досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV; працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення; мають наявний відповідний страховий стаж та не отримували будь-якої пенсії до цього.

Як встановлено пунктом «е» статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, зокрема, з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців, з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років, з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців, з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

З трудової книжки НОМЕР_1 , копії якої наявні в матеріалах справи, зокрема, слідує, що з 01.09.1987 позивач прийнята на посаду старшої медсестри Переспівського дитсадка відповідно до наказу №579 від 31.08.1987.

03.01.1997 позивача звільнено з роботи у зв`язку з скороченням штатів на основі рішення виконкому Переспівської сільської ради (протокол №5 від 30.12.1996) відповідно до наказу №1 від 03.01.1997(а.с.14).

Як слідує з довідок про заробітну плату для обчислення пенсії виданої Рожищенською міською радою за період роботи в Переспівському дитячому садку з 01.09.1987 по 03.01.1997 року, а саме згідно довідки №45 за №44 від 10.04.2024 вбачається, що позивач дійсно працювала в Переспівському дитячому садку з 01.09.1987 по 03.01.1993 рік і що стаж роботи позивача за цей період становить 3 роки, та з 1994 по 1997 роки становить 2 роки 7 місяців, тобто всього 5 років 7 місяців (а.с. 18-19).

В свою чергу з довідки від 27.10.23 №48, виданою директором комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Казка» с. Переспа Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області Дунай В,І , про те, що дитячий садок с. Переспа Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області згідно Конституції УРСР від 20.04.1978 року розділ III глава 7 перебував у державній власності (а.с. 21).

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 було затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок №1191).

Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж`статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909.

До вказаного Порядку №909 входять посади вчителів, вихователів загальноосвітніх навчальних закладів та вихователі дошкільних навчальних закладів всіх типів.

Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Статтею 10 Закону України «Про освіту» передбачено, що невід`ємними складниками системи освіти є, зокрема, дошкільна освіта.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про дошкільну освіту» систему дошкільної освіти становлять: заклади дошкільної освіти незалежно від підпорядкування, типів і форми власності; наукові і методичні установи; органи управління освітою; освіта та виховання в сім`ї.

Як встановлено судом, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 позивач з 01.09.1987 позивач прийнята на посаду старшої медсестри Переспівського дитсадка відповідно до наказу №579 від 31.08.1987. 03.01.1997, позивача звільнено з роботи у зв`язку з скороченням штатів на основі рішення виконкому Переспівської сільської ради (протокол №5 від 30.12.1996) відповідно до наказу №1 від 03.01.1997.

Підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV є не зарахування ГУ ПФУ у Волинській області періоду роботи позивача з 1987 по 1997 у Переспівського дитячому садку, оскільки відсутня уточнююча довідка з установи, яка б підтвердила роботу на посаді та в закладі визначеному Постановою №909 та містила б інформацію про перебування у відпустках без збереження заробітної плати, відпустках по догляду за дітьми до досягнення ними 3, 6 - річного віку, наявність прогулів, тощо.

Проте, позивачем надано довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої Рожищенською міською радою виданих на підставі особових рахунків за 1987-1997 роки у яких вбачається, що позивач дійсно працювала в Переспівському литячому садку з 01.09.1987 по 03.01.1993 рік і що стаж роботи позивача за цей період становить 3 роки, та з 1994 по 1997 роки становить 2 роки 7 місяців, тобто всього 5 років 7 місяців, що є достатнім для зарахування стажу.

Отже, на думку суду, стаж роботи позивача в період з 01.09.1987 по 03.01.1997 безпідставно не зарахований відповідачем до стажу працівника освіти, що дає право на призначення і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Щодо не зарахування до стажу роботи період навчання в Ківерцівському медичному училищі з 01.09.1979 по 02.03.1983, суд зазначає наступне.

Частина третя статті 56 Закону №1788-XII передбачає, що до стажу роботи зараховується також: д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Таким чином, до страхового стажу прирівнюється весь трудовий стаж, набутий до 01.04.2004, зокрема, й періоди навчання за денною (очною) формою у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Однак, судом встановлено, що позивач не звертався у встановленому порядку до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про зарахування до стажу роботи період навчання в Ківерцівському медичному училищі з 01.09.1979 по 02.03.1983.

Згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто, право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її певні права чи законні інтереси у сфері публічно-правових відносин потребують захисту.

Проте, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення прав чи інтересів заявника, а ознакою такого порушення зміна стану його суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, поведінка суб`єкта владних повноважень, яка не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення її можливості їх реалізувати та не покладає на неї певні обов`язки, не може вважатись такою, що порушує права, свободи чи інтереси цієї особи.

Суд звертає увагу, що звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах. Відтак, навіть якщо поведінка суб`єкта владних повноважень не відповідає діючим нормативно-правовим актами, однак це жодним чином не впливає на права, свободи чи інтереси особи, констатація судом факту незаконності такої поведінки не виконуватиме завдання адміністративного судочинства, що виключає існування підстав для задоволення відповідного позову.

Предметом позову є матеріальний зміст позовних вимог, який проявляється в заінтересованості отримати певне матеріальне благо чи іншим чином захистити порушені права, свободи чи інтереси.

Таким чином, судом не встановлено порушення прав та інтересів позивача, оскільки відповідачем не відмовлено у зарахуванні до стажу роботи період навчання в Ківерцівському медичному училищі з 01.09.1979 по 02.03.1983. Позивачем не доведено, що поведінка ГУ ПФУ у Волинській області в установлених правовідносинах порушує його права.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про безпідставність та передчасність заявленої позовної вимоги до відповідача, позивач всупереч вимогам статті 77 КАС України не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовна вимога, в той час як відповідачем правомірність бездіяльності підтверджено належними та допустимими доказами. Відтак, дана позовна вимога задоволенню не підлягає.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності дій при відмові позивачу у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, а тому позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 807,60 грн, сплачений згідно з квитанцією від 13.06.2024.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 09 квітня 2024 року №0300-0303-8/21654.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «При кінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи на посаді старшої медичної сестри в Переспівському дитячому садочку з 1987 по 1997 роки, згідно довідок №44 та №45 від 10 квітня 2024 року, виданих Рожищенською міською радою.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області з урахуванням висновків суду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30 жовтня 2023 року про виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 807,60 грн (вісімсот сім гривень 60 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ).

Суддя В.В. Дмитрук