Справа № 149/2225/24
Суддя: Олійник І. В.
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/2225/24
Провадження №2-а/149/50/24
Номер рядка звіту 129
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І. В.,

за участі секретаря Янюк А. Й.,

сторін:

представника позивача Шевчук Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Короткий зміст заявлених вимог

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення № 339 від 02.07.2024 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Наведені в оскаржуваній постанові відомості вважає такими, які не відповідають дійсним обставинам справи, а наявність складу адміністративного правопорушення не підтверджено належними та допустимими доказами. Так, 28.06.2024 позивач закінчила інтернатуру і їй присвоєно звання лікаря-інтерна, відтак на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення - 27.06.2024, порушень стосовно постановки на військовий облік не було. На виконання вимог ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" позивач 27.06.2024 прибула до ТЦК з метою постановки на військовий облік та для оновлення даних. Окрім того, відповідальність за ч. 3 ст. 210 КУпАП встановлена Законом, який набрав чинності 19.05.2024, а згідно із Законом "Про військовий обов`язок і військову службу" уточнити персональні дані необхідно протягом 60 днів, що і було зроблено нею 27.06.2024, в межах визначеного законом строку, отже вона не може бути притягнута до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. За таких обставин позивач просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 18.07.2024 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

23.07.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву узагальнені доводи котрого зведено до того, що оскаржувана постанова є правомірною та винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки у 2020 позивач здобула кваліфікацію лікаря та мала обов`язок стати на військовий облік, однак до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на облік своєчасно не з`явилася, зробивши це лише у 2024, а тому відносно неї складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, а оскаржуваною постановою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу. За таких обставин представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач у судове засідання не з`явилася.

Представник позивача у судовому засіданні просила задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відповідно до відзиву на позовну заяву просить розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

У 2020 позивач здобула кваліфікацію спеціаліста та професійну кваліфікацію лікаря, спеціальність "лікувальна справа" (а.с. 39).

27.06.2024 стосовно позивача складено протокол № 339 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме за те, що позивач закінчивши медичний університет за спеціальність "лікарська справа" з професійною кваліфікацією "лікар" у порушення правил військового обліку не стала на облік військовозобов`язаних (а.с. 38).

В період з 01.08.2022 до 31.08.2022, з 01.12.2022 до 30.06.2023, з 01.08.2023 до 29.03.2024 позивач проходила інтернатуру, стажувалася, а в період з 01.09.2022 по 30.11.2022, з 01.04.2024 по 28.06.2024 навчалася на кафедрі у Вінницькому національному медичному університеті ім. М. І. Пирогова (копія на а.с. 16).

27.06.2024 стосовно позивача складено протокол за ч. 3 ст. 210 КУпАП (копії на а.с. 12, 38).

28.06.2024 позивачу присвоєно звання лікаря-спеціаліста (а.с. 10).

01.07.2024 позивача визнано придатною до військової служби (а.с. 15).

02.07.2024 постановою № 339 у справі про адміністративне правопорушення позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягненні у виді штрафу у розмірі 17000 грн. За змістом оскаржуваної постанови позивач здобувши кваліфікацію лікаря та будучи військовозобов`язаною відповідно до ч. 11 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції, яка діяла на момент вчинення правопорушення, а також в чинній редакції), у порушення Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в 2020 не з`явилася до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік та до 2024 не перебувала на військовому обліку в особливий період, який діє в Україні з 2014 (Указ Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 "Про часткову мобілізацію"), тобто правопорушення є триваючим, а тому позивач підлягає адміністративній відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Позиція суду

Щодо обов`язку позивача стати на військовий облік

Відповідно до ч. 11 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції чинній на момент здобуття позивачем професійної кваліфікації лікаря, 30.06.2020) жінки, які мають фах, споріднений з відповідною військово-обліковою спеціальністю, визначеною в переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, та придатні до проходження військової служби за станом здоров`я, віком та сімейним станом, беруться на військовий облік військовозобов`язаних.

За змістом Переліку спеціальностей, по одержанні яких придатні до військової служби жінки перебувають на військовому обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 жовтня 1994 р. № 711 (в редакції станом на 30.06.2020) медична спеціальність належить до військово-облікових спеціальностей.

Згідно із п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, які є Додатком 1 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 грудня 2016 р. № 921 (в редакції чинній на 30.06.2020) призовники і військовозобов`язані повинні перебувати на військовому обліку за місцем проживання у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ), за місцем роботи (навчання) на підприємствах, в установах, організаціях, виконавчих органах сільських, селищних та міських рад, а також у разі тимчасового вибуття за межі України за місцем консульського обліку в дипломатичних установах України.

Враховуючи встановлені судом обставини, за якими позивач 30.06.2020 здобула диплом спеціаліста за спеціальністю "лікувальна справа", професійна кваліфікація - лікар, вказана спеціальність відноситься до військово-облікових спеціальностей, отже на виконання вимог ч. 11 ст. 1 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" обов`язок постановки на військовий облік саме з 30.06.2020.

Закінчення позивачем інтернатури та присвоєння їй 28.06.2024 звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю "Внутрішні хвороби" є післядипломною освітою, підвищує її кваліфікаційний рівень, проте кваліфікація - лікар була присвоєна позивачеві 30.06.2020. Відповідно хибними є доводи позивача про те, що її обов`язок стати на військовий облік виник лише з 28.06.2024.

Пунктом 50 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.20216 (надалі - Порядок № 921), який діяв у період з 30.06.2020 до 05.01.2023, визначено, що заклади освіти, які здійснюють підготовку жінок за фахом, спорідненим з відповідними військово-обліковими спеціальностями, визначеними Кабінетом Міністрів України, за три місяці до випуску подають до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідний список (додаток 10). Списки долучаються до окремої справи та зберігаються в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки протягом 30 років.

В п. 56 Порядку № 921, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, здійснюють взяття на військовий облік військовозобов`язаних - жінок на підставі списків із закладів освіти.

Як видно з наведеного, взяття військовозобов`язаних жінок, які мають підготовку за фахом, спорідненим з відповідними військово-обліковими спеціальностями здійснюється відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки на підставі списків із закладу освіти, які подаються ним ще за три місяці до закінчення такої освіти і не потребують явки жінки, яку беруть на облік.

У подальшому, після 05.01.2023 набув чинності Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 (надалі - Порядок № 1487), який у п. 50 встановлює наступне. Заклади професійної (професійно-технічної), фахової передвищої або вищої освіти, які здійснюють підготовку жінок за медичною або фармацевтичною спеціальністю, за два місяці до завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою подають список щодо таких жінок (додаток 14) до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності яких вони розташовані. Зазначені списки є підставою для оформлення жінкам тимчасового посвідчення військовозобов`язаного (без визначення ступеня їх придатності для виконання військового обов`язку та відмітки про взяття на облік) та внесення інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Видача тимчасових посвідчень військовозобов`язаного зазначеним у списках жінкам, які здобули освіту за медичною або фармацевтичною спеціальністю, здійснюється районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого розташовані заклади освіти. Строк дії таких посвідчень - 30 діб. Жінки, яким видано тимчасові посвідчення військовозобов`язаного (із строком дії 30 діб), повинні в семиденний строк з дня отримання таких посвідчень прибути до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого задеклароване/зареєстроване місце їх проживання, для взяття на військовий облік.

Відповдачем не доведено отримання позивачем тимчасового посвідчення, що не підтверджує наявність у неї обов`язку у семиденний строк з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачем не були прийняті до уваги вказані вищевказані норми Порядків.

Що стосується обов`язку позивача повідомити про свої облікові дані, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, що є додатком № 1 до Порядку № 921, призовники і військовозобов`язані повинні: перебувати на військовому обліку за місцем проживання у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ), за місцем роботи (навчання) на підприємствах, в установах, організаціях, виконавчих органах сільських, селищних та міських рад, а також у разі тимчасового вибуття за межі України за місцем консульського обліку в дипломатичних установах України; особисто повідомляти у семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади.

Аналогічні за змістом обов`язки військовозобов`язаних визначено у п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, які набули чинності з 05.01.2023.

За встановлених у справі обставин, позивач впродовж 7 денного строку з 30.06.2020 не з`явилася до ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже не виконала п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, що є додатком № 1 до Порядку № 921, проте вказана норма втратила чинність 05.01.2023. В подальшому обов`язок повідомляти ІНФОРМАЦІЯ_2 про зміну даних закріплено вже у п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, тобто нормою іншого нормативно-правового акта.

За змістом ч. 1 ст. 42 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" керівники, інші посадові особи органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ та організацій незалежно від підпорядкування і форм власності та громадяни України, винні у порушенні порядку військового обліку, допризовної підготовки, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, прибуття за викликом до військового комісаріату, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 210 КУпАП ( в редакції Закону № 1357-IX від 30.03.2021, що діяла до 19.05.2024) порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В частині 2 ст. 210 КУпАП визначалася відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період -тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 06.09.2021 справа №560/2798/19 адміністративне провадження № К/9901/9635/20, триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Неповідомлення позивачем у семиденний строк про здобуту освіту є порушенням п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, що є додатком № 1 до Порядку № 921, який втратив чинність 05.01.2023. Відповідно триваюче правопорушення було припинено і дії позивача за вчинення даного правопорушення, зважаючи на те, що Указом Президента України "Про часткову мобілізацію" № 303/2014 від 17.03.2014 було оголошено провести часткову мобілізацію, підлягали кваліфікації за ч. 2 ст. 210 КУпАП, в редакції, що діяла до 19.05.2024, і визначала значно меншу відповідальність ніж ч. 3 ст. 210 КУпАП з 19.05.2024. Вчинене правопорушення було виявлено відповідачем 27.06.2024.

Згідно з ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення (ч. 7 ст. 38 КУпАП).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що на момент розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП пройшли строки визначені у ч. 7 ст. 38 КУпАП для притягнення позивача до відповідальності, а також те, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, яка введена в дію 19.05.2024, суперечить статті 58 Конституції України, ст. 8 КУпАП, оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження - закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Зважаючи на встановлені обставини справи, суд не вбачає підстав для закриття провадження за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, як на тому наполягає позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, а також те, що правомірність прийнятого рішення відповідачем не доведено, суд доходить висновку про задоволення позову, скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 210, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 79, 132, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 № 339 від 02.07.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП у виді штрафу в сумі 17 000 грн, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 01.08.2024.

Суддя Ігор ОЛІЙНИК