Справа № 140/6081/24
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року ЛуцькСправа № 140/6081/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо обчислення розміру щомісячної страхової виплати; зобов`язання провести з 15.08.2023 перерахунок щомісячної страхової виплати, встановивши суму щомісячної страхової виплати у розмірі 10 012 грн 48 коп. із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,197 і 1,0796 та виплатити її з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 23.01.2024 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області на підставі ст.35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із заявою щодо призначення ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 (потерпілого).

Листом від 01.03.2024 №0300-0311-8/12652 відповідач повідомив позивача про призначення щомісячної страхової виплати як особі, яка має право на страхові виплати в разі втрати годувальника, в розмірі 10 012,48 грн, щомісячно на період з 15.08.2023 по довічно.

Проте, позивач вважає протиправними дії відповідача щодо визначення розміру щомісячної страхової виплати, тому звернулась до суду із даним позовом.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відзив на позов до суду не надходив.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 23.01.2024 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області на підставі ст.35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із заявою щодо призначення позивачу щомісячних страхових виплат у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 (потерпілого).

Листом від 01.03.2024 №0300-0311-8/12652 відповідач повідомив позивача про те, що звернення ОСОБА_1 за призначенням щомісячної страхової виплати в разі втрати годувальника ГУ ПФУ у Волинській області було зареєстровано 15.12.2023 за номером 5675. Дане звернення було розглянуте, позивачу призначено щомісячну страхову виплату як особі, яка має право на страхові виплати в разі втрати годувальника, в розмірі 10 012,48 грн щомісячно на період з 15.08.2023 по довічно.

За призначенням одноразової виплати сім`ї загиблого, одноразової страхової виплати кожній особі, яка має право на виплату (в разі втрати годувальника) звернення позивача не зареєстровано. Зважаючи на вищевикладене, для прийняття рішення щодо призначення чи відмови в призначенні позивачу одноразової допомоги як члену сім`ї ОСОБА_2 , одноразової страхової виплати особі, яка має право на виплату (в разі втрати годувальника ОСОБА_2 ), необхідно подати до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) ГУ ПФУ у Волинській області заяву за встановленою формою та документи передбачені Порядком.

Не погоджуючись із розміром щомісячної страхової виплати у зв`язку із втратою годувальника, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV (далі Закон №1105-XIV) право на страхові виплати у разі смерті потерпілого мають непрацездатні особи, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання, а також дитина, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Згідно із частиною 2 статті 35 Закону №1105-XIV непрацездатними особами, передбаченими частиною першою цієї статті, є:

1) діти, які не досягли 18 років;

2) повнолітні діти, які є здобувачами освіти за денною формою навчання (у тому числі у період між завершенням навчання в одному закладі освіти та вступом до іншого закладу освіти або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим освітньо-кваліфікаційним рівнем, за умови що такий період не перевищує чотири місяці), - до закінчення ними навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років, або визнані особами з інвалідністю з дитинства;

3) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо вони не працюють;

4) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності.

Відповідно до частини 3 статті 35 Закону №1105-XIV право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один із батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

У статті 37 Закону №1105-XIV вказано, що для призначення страхових виплат потерпілий або особи. які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України.

Керуючись пунктом 4 прикінцевих та перехідних положень Закону установити, що нормативно-правові та розпорядчі акти Фонду соціального страхування України діють до затвердження відповідних рішень Пенсійним фондом України. Для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплату, до Пенсійного фонду подаються документи визначені пунктом 5.1 частини V «Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат» , затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №11 далі (Порядок), а саме:

- заява для призначення страхових виплат за встановленою формою;

- паспорт;

- витяг про реєстрацію місця проживання; ??

- реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

- свідоцтво органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

- оригінал акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання (отруєння) за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України;

- документи, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого);

- документ, який підтверджує, що на момент настання страхового випадку потерпілий працював у того страхувальника, у якого стався нещасний випадок або зареєстровано професійне захворювання (трудова книжка).

01.03.2023 набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», відповідно до якої з 1 березня 2023 перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.

Частиною 2 вказаної постанови установлено, що з 1 березня 2023 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним, та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови.

Пунктом 6 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік». установлено, що у 2024 році, зокрема, частина друга статті 22, стаття 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб`із змінами, внесеними Законом України від 15 лютого 2022 року №2040-IX, застосовуються у порядку, на умовах та у строки, що визначені Кабінетом Міністрів України.

Так, вказані норми є чинними, неконституційними не визнавалися, що дає підстави для висновку, що у 2024 роках порядок, умови та строки виплати індексації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

23 лютого 2024 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році».

Пунктом 1 Постанови №185 установлено, що з 01.03.2024 перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» (Офіційний вісник України, 2019 р., №19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 Постанови №185 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році»(Офіційний вісник України, 2022 р., №18, ст. 968) та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році»(Офіційний вісник України, 2023 р., №26, ст. 1475) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2023 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

З листа ГУ ПФУ у Волинській області від 01.03.2024 №0300-0311-8/12652 вбачається, що позивачу призначено щомісячну страхову виплату як особі, яка має право на страхові виплати в разі втрати годувальника, в розмірі 10 012,48 грн щомісячно на період з 15.08.2023 по довічно.

Однак, суду не надано жодного розрахунку щодо даної виплати у якому було би зазначено: як вона розрахована, та із яких частин вона складається. Розрахунок щодо індексацій відповідно до Постанов №168, №185, який наданий позивачем у позовній заяві є хибним та судом до уваги не береться.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до постанови від 15.12.2021 року у справі №1840/2970/18 Верховний суд встановив, що дискреційне повноваження полягає у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим 4.2 ст.2 КАСУ критеріям, не втручається у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Таким чином, суд не може вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції Пенсійного фонду України (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження останнього та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Ухвалою суду про відкриття провадження від 17.06.2024 відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов - п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, який повинен відповідати вимогам частини другої статті 162 КАС України. Проте, відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не подав.

Отже, підстав для зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області провести перерахунок пенсії з урахуванням коефіцієнтів збільшення у розмірі 1,197 та 1,0796 від розміру пенсії відсутні, оскільки сторонами не надано достатніх доказів, які б підтверджували протиправність чи правомірність дій відповідача щодо неправильного обчислення щомісячних страхових виплат у зв`язку із смертю годувальника.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, )

Суддя В.В. Дмитрук