Справа № 520/32375/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 р. Справа № 520/32375/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2024, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., м. Харків, повний текст складено 06.02.24 у справі № 520/32375/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі за текстом також відповідач, ГУНП в Харківській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції Харківській області «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області» від 19.10.2023 за № 909 в частині застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 /0086433/;

- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції Харківській області Департаменту патрульної поліції від 25.10.2023 за № 477 о/с «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 /0086433/;

- поновити оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 /0086433/ з 28.10.2023 на службі в поліції в оперативно-пошуковому відділі УКР ГУНП в Харківській області;

- стягнути з УКР ГУНП в Харківській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 28.10.2023 по день поновлення на посаді, з урахуванням податків і зборів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказує, що під час розгляду справи судом першої інстанції не враховані пояснення позивача щодо дійсної суті, причин та обставин подій, які відбувалися ввечері 04.10.2023; не враховано, що проходження медогляду більше ніж через 9 годин після складення адміністративного протоколу обумовлено тим, що позивач самостійно пішки вирушив на АДРЕСА_1 , щоб пройти медичний огляд на стан сп`яніння, так як патрульні поліцейські не надали позивачу направлення на медичний огляд. Уважає факт скоєння вчинку, який став підставою для звільнення, недоведеним. На думку позивача спір у справі № 520/32375/23 не може бути вирішений до набрання законної сили рішенням у справі про адміністративне правопорушення № 643/10708/23. Крім того, звертає увагу, що Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 01.02.2024 за № 53 о/с внесено зміни до Наказу від 25.10.2023 за № 477 о/с в частині дати звільнення позивача, що на думку позивача, свідчить про намагання відповідача виправдати свої незаконні дії відносно позивача, які могли б вплинути на судове рішення.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Звертає увагу, що твердження позивача, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються дійсними обставинами справи та доказами, зібраними під час службового розслідування, проведеного відносно позивача. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 05.10.2023 за № 1927 «Про призначення та проведення службового розслідування» призначено провести службове розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці начальника УГІ ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 від 05.10.2023 за № 1651/119-15/01-2023.

У вказаному наказі зазначено, що 05.10.2023 до ГУНП надійшла доповідна записка начальника УГІ ГУНП в Харківській області полковника ОСОБА_2 за фактом можливого порушення службової дисципліни оперуповноваженим оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_1 .

Позивач з Наказом «Про призначення та проведення службового розслідування» від 05.10.2023 за № 1927 ознайомлений 11.10.2023, цією ж датою відсторонений від посади та надав свої пояснення.

За Висновком службового розслідування від 18.10.2023 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося в порушенні вимог: пункту 1.3., пункту 2.5., пункту 2.9 «в», пункту 31.4.3 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306; абзацу першого частини п`ятої статті 14, абзацу другого частини п`ятої статті 14, абзацу другого частини другої статті 16, абзацу третього частини другої статті 16, абзацу восьмого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух»; статті 17 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; пункту 1 частини 1 статті 18, частини 3 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію»; пункту 11 розділу III Порядку оформлення, виготовлення, обліку, видачі, знищення службових посвідчень Національної поліції України, затвердженого Наказом МВС України від 26.04.2017 за № 347; частини 1 статті 1, пункту 1 частини 3 статті 1, 4 пункту 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 за № 2337-VIII та Присяги поліцейського, до оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 необхідно застосувати дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 19.10.2023 за № 909 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося в порушенні вимог пункту 1.3., пункту 2.5., пункту 2.9 «в», пункту 31.4.3 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306; абзацу першого частини п`ятої статті 14, абзацу другого частини п`ятої статті 14, абзацу другого частини другої статті 16, абзацу третього частини другої статті 16, абзацу восьмого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух»; статті 17 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; пункту 1 частини 1 статті 18, частини 3 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію»; пункту 11 розділу III Порядку оформлення, виготовлення, обліку, видачі, знищення службових посвідчень Національної поліції України, затвердженого Наказом МВС України від 26.04.2017 № 347; частини 1 статті 1, пункту 1 частини 3 статті 1, 4 пункту 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII та Присяги поліцейського до позивача застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 25.10.2023 за № 477о/с позивача звільнено зі служби в поліції з 27.10.2023 за п. 6 ч.1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію».

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 01.02.2024 за № 53 о/с внесено зміни до Наказу від 25.10.2023 за № 477 о/с в частині зміни дати звільнення з 27.10.2023 на 04.11.2023.

Не погодившись з прийнятими наказами, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання їх протиправними та скасування в оскаржуваній частині.

Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини виникли з приводу прийняття відповідачем рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам учасників справи, колегія суддів зазначає таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII).

Стаття 3 Закону № 580-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлює, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. На працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію" визначено основні обов`язки поліцейського, зокрема, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Частина 1 статті 64 Закону № 580-VIII передбачає, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Водночас пункт 6 та 10 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає дві самостійні підстави для звільнення зі служби в поліції: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, та у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Отже, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення дисциплінарних проступків, зокрема, невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15.03.2018 за № 2337-VIIІ.

Положеннями ст. 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

За змістом п. 2, 14 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків (ч.1 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч.2 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Так, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з ч. 1, ч. 15 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 11 ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.

Згідно зі ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення.

Пунктом 1, 2 розділу 2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом МВС України від 07.11.2018 за № 893 (далі також Порядок № 893), передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. 1-3 розділу 5 Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до розділу VII Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Як убачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пункту 1.3., пункту 2.5., пункту 2.9 «в», пункту 31.4.3 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306; абзацу першого частини п`ятої статті 14, абзацу другого частини п`ятої статті 14, абзацу другого частини другої статті 16, абзацу третього частини другої статті 16, абзацу восьмого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух»; статті 17 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; пункту 1 частини 1 статті 18, частини 3 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію»; пункту 11 розділу III Порядку оформлення, виготовлення, обліку, видачі, знищення службових посвідчень Національної поліції України, затвердженого Наказом МВС України від 26.04.2017 за № 347; частини 1 статті 1, пункту 1 частини 3 статті 1, 4 пункту 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 за № 2337-VIII та Присяги поліцейського.

Зі змісту висновку службового розслідування судом установлено, що 04.10.2023 о 23:10 поліцейськими УПП в Харківській області був зупинений автомобіль «SKODA OCTAVIA», VIN № НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , який рухався під час дії комендантської години з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби та з державними номерними знаками, що не належать йому, під керуванням оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 . Під час перевірки документів капітан поліції ОСОБА_1 поліцейським УПП в Харківській області відрекомендувався як оперуповноважений Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України та пред`явив службове посвідчення працівника поліції (АНП № 012810, видане 07.06.2021, дійсне до 07.06.2025), яке не було здано до підрозділу кадрового забезпечення відповідно до передбаченого порядку для здачі та зміни службового посвідчення і в якому зазначено, що капітан поліції ОСОБА_1 проходить службу на посаді старшого оперуповноваженого в Департаменті боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України, що не відповідає дійсності у зв`язку з призначенням останнього 25.05.2023 на посаду оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Харківській області.

В ході перевірки документів у капітана поліції ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка яка не відповідає обстановці. Останньому поліцейськими УПП в Харківській області запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «DragerAlcotest 7510», або в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», на що останній категорично відмовився. Намагаючись уникнути відповідальності, капітан поліції ОСОБА_1 вмовляв працівників патрульної поліції відпустити його, а також перешкоджав відеофіксації події на портативні відеореєстратори поліцейських УПП в Харківській області шляхом закриття об`єктиву камери реєстратора.

Враховуючи викладене, за висновками дисциплінарної комісії, причиною порушення службової дисципліни капітаном поліції ОСОБА_1 є особиста недисциплінованість та безвідповідальне ставлення останнього до вимог Законів України, наказів Національної поліції України та ГУНП в Харківській області, а також грубе ігнорування ПДР України та Присяги поліцейського.

Отже, отриманими в ході службового розслідування матеріалами встановлені та підтверджені обставини скоєння дисциплінарних проступків капітаном поліції ОСОБА_1 , котрі явно та очевидно суперечать інтересам служби, а саме:

- перебування на вулиці під час дії комендантської години з 23:00 до 05:00 на території Харківської області, запровадженої відповідно до Наказу Обласної військової адміністрації від 05.12.2022 за № 199В;

- рух на транспортному засобі з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби;

- рух на транспортному засобі з державними номерними знаками, що не належать зазначеному транспортному засобу;

- рух на транспортному засобі з явними ознаками алкогольного сп`яніння;

- ненадання документів про реєстрацію транспортного засобу;

- надання недостовірних відомостей про посаду і місце проходження служби в підрозділах Національної поліції;

- використання службового посвідчення, яке не було здано до підрозділу кадрового забезпечення відповідно до передбаченого порядку;

- намагання уникнути відповідальності, а також перешкоджання відеофіксації події;

- грубе невиконання вимог чинних наказів МВС України та Законів України, що регламентують діяльність поліції.

Порушення службової дисципліни підтверджуються копіями адміністративних матеріалів, складених 04.10.2023 щодо капітана поліції ОСОБА_1 , відеозаписами з портативних відеореєстраторів поліцейських УПП в Харківській області (ID реєстратора № 472248, ID реєстратора № 473194, ID реєстратора № 475603), поясненнями інспектора роти № 5 батальйону №2 УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Мельніка В. О., інспектора роти № 5 батальйону №2 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Пономаренка М. М., заступника командира роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , Інформацією, наданою РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області за запитом УГІ ГУНП в Харківській області.

Так, з досліджених відеозаписів установлено, що 04.10.2023 на 23:11 хв. відеозапису працівниками патрульної поліції зупинений автомобіль, у якого було виявлено несправність зовнішніх світлових приладів заднього державного номеру, на якому рухався ОСОБА_1 ( далі - позивач).

О 23:14:05 працівники поліції вказують на запах алкоголю із порожнини рота позивача, однак останній на 23:14:15 наголошує на своїй тверезості.

О 23:14:38 просить працівників патрульної поліції вимкнути камеру, перешкоджаючим тим самим здійсненню відеозйомки, про яку він був попереджений заздалегідь.

О 23:15:04 відеозапису поліцейський патрульної поліції пропонує позивачу пройти медогляд за допомогою газоаналізатору DRAGER ALCOTEST або в закладі охорони здоров`я, однак позивач відмовляється.

О 23:15:30 починає перешкоджати відеозйомці (закриває камеру рукою) та о 23:16:05 починає хапати працівника поліції за руку.

О 23:16:55 просить працівників поліції відпустити його додому.

О 23:17:14 та о 23:17:55 знов починає перешкоджати відеозйомці, закриваючи камеру поліцейського рукою.

О 23:23:54 позивач повідомляє органам правопорядку, що це є службовий автомобіль.

Надалі позивачу роз`яснено його права та обов`язки, ознайомлено із постановою та протоколом за фактом вчинення адміністративних правопорушень. Також із досліджуваного судом відеозапису вбачається, що позивачу пропонувалося ознайомитися із відеозаписом з місця події. Однак позивач указує, що працівниками поліції переглянути відеозапис з місця події запропоновано не було. Надалі за проханням позивача його ознайомлено з відеозаписом фіксування події, однак останній зазначив, що порушення ПДР на продемонстрованому відеозаписі він не вбачає.

Відеозаписом зафіксовані мінімум три прояви небажання з боку позивача здійснення відеозйомки працівником поліції та як наслідок здійснення наполегливих, неодноразово повторених законних вимог останнього при виконанні ним службових обов`язків з вимогою припинити перешкоджанню відеозйомки.

Окрім того, як установлено з відеозапису, позивачем надано посвідчення працівника поліції з відомостями, що не відповідають дійсності, згідно з яким останній відрекомендувався старшим оперуповноваженим Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України та згодом пред`явив посвідчення водія.

Суд зазначає, що матеріали службового розслідування, пояснення позивача, відібрані в межах службового розслідування, та матеріали справи не містять жодних пояснень позивача щодо надання працівникам патрульної поліції посвідчення, яке не відповідає його займаній посаді, з яких підстав позивачем не було здано посвідчення до підрозділу кадрового забезпечення відповідно до передбаченого порядку для здачі та зміни службового посвідчення у зв`язку з призначенням останнього 25.05.2023 на посаду оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Харківській області.

Крім того, позивач керував автомобілем з державним номерним знаком, який не належить такому транспортному засобу, не пересвідчився, чи є у особи документи про реєстрацію транспортного засобу, оскільки, як зазначав сам позивач, власник авто був для нього малознайомою людиною.

Проте позивач, як працівник поліції, мав урахувати всі наведені обставини, що останній не зробив.

Також із досліджуваного відеозапису вбачається, що позивач своєю поведінкою проявив неповагу до колег працівників правоохоронного органу, де останній проходив службу, здійснюючи неодноразове перешкоджання відеозйомки шляхом закриття об`єктиву камери поліцейського, хапання останнього за руку, наголошуючи при цьому на недовіру екіпажу патрульної поліції. Окрім того, позивач, намагаючись уникнути відповідальності, вказав, що автомобіль, на якому він рухався, є службовим, однак матеріали службового розслідування та безпосередньо матеріали справи взагалі не містять пояснень останнього з даного приводу.

Пунктом 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, передбачено, що особа, яка має бути оглянута в закладах охорони здоров`я, повинна бути доставлена до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Отже, дотримуючись службової дисципліни, будучи обізнаним про відповідальність за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та виключивши будь-які сумніви у стороннього спостерігача у протиправності своєї поведінки, позивач повинен був пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак відповідних дій, у межах розумного строку, не вчинив.

Як установлено з матеріалів справи, позивач пройшов медогляд 05.10.2023 о 09:05, згідно з яким установлено негативний результат на стан алкогольного сп`яніння, однак дисциплінарна комісія поставилася критично до вказаного висновку, оскільки направлення на проходження огляду позивачу надано не було та відповідний огляд здійснений більше ніж через 9 годин після виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння.

Також позивач, займаючи посаду оперуповноваженого оперативно-пошукового відділу управління карного розшуку ГУНП в Харківській області, повинен був утриматися від вчинення дій, досліджених судом при перегляді відеозапису, яким зафіксовано спробу ухилитися від відповідальності та безпосередньо відмову від проходження огляду.

Факт відмови позивача від проходження огляду та обізнаність про відповідальність за таку відмову підтверджується досліджуваним відеозаписом, долученим відповідачем до матеріалів справи, що, в свою чергу, переконує суд у правильності висновків службового розслідування.

Враховуючи викладене, дисциплінарна комісія, оцінивши зібрані в ході службового розслідування фактичні дані, зібрані докази та пояснення поліцейських встановила, що в діях позивача наявне порушення вимог: пункту 1.3., пункту 2.5., пункту 2.9 «в», пункту 31.4.3 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306; абзацу першого частини п`ятої статті 14, абзацу другого частини п`ятої статті 14, абзацу другого частини другої статті 16, абзацу третього частини другої статті 16, абзацу восьмого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух»; статті 17 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; пункту 1 частини 1 статті 18, частини 3 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію»; пункту 11 розділу III Порядку оформлення, виготовлення, обліку, видачі, знищення службових посвідчень Національної поліції України, затвердженого Наказом МВС України від 26.04.2017 за № 347; частини 1 статті 1, пункту 1 частини 3 статті 1, 4 пункту 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 за № 2337- VIII та Присяги поліцейського.

Колегія суддів зазначає, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Водночас суспільством висуваються підвищені вимоги до поліцейського через те, що він є носієм влади.

Отже, поліцейський в будь-який час та за будь-яких обставин зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики та чинного законодавства, бути взірцем для громадян, та не допускати зі свого боку дій, які підривають авторитет та довіру громадян до поліції.

Обов`язок поліцейського полягає у тому, щоб неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, поважати і не порушувати прав і свобод людини та дотримуватися службової дисципліни.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач, ураховуючи наявне в нього звання та посаду, яку він обіймав, повинен був усвідомлювати значення своїх дій/бездіяльності, знати та неухильно виконувати законодавчі приписи не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті, діючи таким чином, щоб виключити будь-які сумніви у стороннього спостерігача у протиправності своєї поведінки та щоб запобігти підриву авторитету органів поліції.

Водночас колегія суддів зазначає, що сам по собі висновок службового розслідування це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції.

Висновки та пропозиції із зазначенням міри юридичної відповідальності, в цьому випадку щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції, приймаються посадовими особами на підставі юридичних фактів і норм права.

З наведеного випливає, що висновки службового розслідування є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

Оскільки матеріалами службового розслідування, наявними в матеріалах справи, підтверджено факт порушення позивачем службової дисципліни, відповідачем обґрунтовано та правомірно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказ ГУНП в Харківській області від 19.10.2023 за № 909 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області», в оскаржуваній частині, прийнятий за висновками службового розслідування, матеріали якого є такими, що беззаперечно свідчать про наявність у позивача вини у вчиненні проступків, за яке він притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Так, види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Адміністративний суд у силу вимог статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо. У той же час адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової кваліфікації діяння чи інших аспектів кримінального провадження, у тому числі дій слідчого чи прокурора в межах проведення досудового розслідування кримінального провадження.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна зосереджуватися насамперед на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

В силу статей 1, 2 Дисциплінарного статуту підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також Присяги поліцейського.

Зазначені висновки сформовано Верховним Судом у постанові від 19.04.2019 у справі №802/1172/17-а.

Наказ ГУНП в Харківській області від 25.10.2023 за № 477 о/с містить інформацію про встановлені порушення службової дисципліни та їх юридичну кваліфікацію.

Водночас Наказ ГУНП в Харківській області від 25.10.2023 за № 477 о/с не є наказом про застосування дисциплінарного стягнення, а є наказом по особовому складу, яким реалізовано застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби відповідно до положень Дисциплінарного статуту.

Отже, при звільненні позивача зі служби відповідач діяв в межах повноважень, у спосіб та в порядку, передбаченому чинним законодавством, внаслідок чого не було порушено законних прав ОСОБА_1 .

Судом проаналізовано доводи представника позивача щодо незаконності звільнення позивача зі служби у період його тимчасової непрацездатності з огляду на ч. 3 ст. 40 КЗпП України, якою передбачено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності, а також посилання на те, що Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 01.02.2024 за № 53 о/с внесено зміни до Наказу від 25.10.2023 за № 477 о/с в частині дати звільнення позивача, що, на думку позивача, свідчить про намагання відповідача виправдати свої незаконні дії відносно позивача, які могли б вплинути на судове рішення.

Так, до матеріалів справи надано виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 101370 (а.с. 40-41), з якої вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 16.10.2023 по 03.11.2023, а безпосередньо звільнення відбулось 27.10.2023, тобто у період перебування позивача на лікуванні.

Відповідачем подано до суду копію Наказу від 01.02.2024 за № 53 о/с, яким внесено зміни до Наказу від 25.10.2023 за №477 о/с в частині зміни дати звільнення на 04.11.2023, тобто з моменту закінчення лікарняного позивача.

Отже, дії відповідача в цій частині узгоджуються з приписами чинного законодавства та є правомірними.

Щодо обраного виду дисциплінарного стягнення, колегія суддів зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, які викладені в постановах від 07.02.2020 у справі № 260/1118/18, від 08.08.2019 у справі № 804/3447/17, від 29.05.2018 у справі №800/508/17, від 02.10.2019 у справі № 804/4096/17, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

За таких умов, ураховуючи встановлені обставини у їх сукупності, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що приймаючи Наказ від 19.10.2023 за № 909, в оскаржуваній частині, Наказ від 25.10.2023 за № 477 о/с о/с, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання їх протиправними та скасування.

Щодо звільнення позивача зі служби в поліції до набрання законної сили рішенням суду в справі про адміністративне правопорушення № 643/10708/23, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Приписами частини 2 статті 16 Статуту передбачено, що у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Звільнення зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення або кримінального правопорушення є самостійною і окремою підставою припинення служби в поліції, визначеною п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Акцентуючи увагу на тому, що Закон № 580-VIII виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, колегія суддів має на меті звернути увагу на те, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Щодо останньої, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Адміністративний суд у силу вимог статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо. У той же час адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової кваліфікації діяння чи інших аспектів кримінального провадження, у тому числі дій слідчого чи прокурора в межах проведення досудового розслідування кримінального провадження.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна зосереджуватися насамперед на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Разом з цим слід ураховувати, що на відміну від звільнення зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.

Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

В силу статей 1, 2 Дисциплінарного статуту підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також Присяги поліцейського.

Зазначені висновки сформовано Верховним Судом у постанові від 19.04.2019 у справі №802/1172/17-а.

Крім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Отже, провівши службове розслідування і встановивши беззаперечні докази вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, відповідач не повинен чекати набрання законної сили рішенням суду про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, щоб притягнути його до дисциплінарної відповідальності на підставі припису п.6 ч.1 ст.77 Закону № 580-VIII.

Разом з цим адміністративна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

З огляду на це результати розгляду справи № 643/10708/23 не мають вирішального значення для прийняття рішення в адміністративному суді і не впливають на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм. При цьому згідно з положеннями процесуального законодавства суд наділений повноваженнями досліджувати докази, які, в тому числі, досліджувались місцевим судом при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 25.04.2019 у справі № 824/739/16-а, від 09.09.2020 у справі № 815/2705/16, від 24.06.2021 у справі №826/7830/17.

За матеріалами справи у зв`язку з відмовою позивача від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №518900 від 04.10.2023 за ч.1 ст. 130 КУпАП, який у подальшому з матеріалами справи про адміністративне правопорушення передано на розгляд до Московського районного суду м. Харкова.

За інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень на час розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції постановою Московського районного суду м. Харкова від 31.10.2023, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 17.04.2024 у справі № 643/10708/23, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Водночас суд звертає увагу на положення частин 6 та 7 статті 78 КАС України, відповідно до яких вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду, а отже суд не приймає до уваги вищевказані доводи представника позивача, що позивачем було оскаржено в апеляційному порядку рішення Московського районного суду м. Харкова, яким позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналізуючи наведені положення КАС України, слід дійти висновку, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд першої інстанції також проаналізував доводи представника позивача щодо відсутності відповідальності за порушення режиму комендантської години.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи як запровадження у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантської години (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування.

Згідно з розпорядженням Харківської обласної військової адміністрації від 05.12.2022 за № 199В на території Харківської області, а саме у м. Харків, введена комендантська година з 23:00 до 05:00.

Отже, в діях позивача вбачається порушення службової дисципліни, що виразилося в особистій недисциплінованості, умисному невиконанні норм чинного законодавства України, порушенні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, а саме, як установлено з матеріалів справи, позивач рухався під час комендантської години без будь-яких поважних на це причин з ознаками алкогольного сп`яніння, порушуючи при цьому ПДР, що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами.

З огляду на встановлені обставини, а також беручи до уваги те, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваних наказів, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідні позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування оскаржуваних наказів, підстави для їх задоволення також відсутні.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 січня 2020 року справа №807/231/17, від 28 листопада 2019 року справа №120/860/19а, від 04 грудня 2019 у справа № 824/355/17-а.

Суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, доводи сторін спору, врахувавши вищезазначені норми матеріального права та процесуального права, зокрема, щодо оцінки доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З урахуванням приписів ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 у справі № 520/32375/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова