Справа № 420/13195/24
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 серпня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача про відвід судді Пекного А.С. у справі за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Господарського суду Одеської області про визнання дій протиправними та стягнення недоотриманої суддівської винагороди та компенсації за невикористані відпустки,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 у справі №420/13195/24 позов ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Господарського суду Одеської області про визнання дій протиправними та стягнення недоотриманої суддівської винагороди та компенсації за невикористані відпустки задоволено частково.

Визнано протиправними дії Господарського суду Одеської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 із застосуванням обмеження розміру суддівської винагороди, передбаченого ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік.

Стягнуто з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 у розмірі 290454,49грн., з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

29.07.2024 року представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення, у якій просить стягнути з Державної судової адміністрації на користь позивача судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи, у розмірі 22000грн. 30.07.2024 до суду представник позивача подав заяву, в якій просить задовольнити заяву про відвід судді Пекного А.С. у справі №420/13195/24.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначає, що після подання заяви про ухвалення додаткового рішення позивач дізнався про те, що суддею Пекним А.С. було ухвалено рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2023 по справі №420/8873/23, яким Строілову Сергію Олександровичу при обчисленні посадового окладу судді за 2023 рік було визначено правильною розрахунковою величиною - прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2023 року в розмірі 2684грн. В справі №420/13195/24 і в справі №420/8873/23 був однаковий предмет доказування, в частині визначення норм права застосування, яких є правильним при обчисленні посадового окладу судді у 2023 році. Відтак, у справі №420/13195/24 при обчисленні посадового окладу судді ОСОБА_1 за 2023 рік було визначено законною розрахункову величину в розмірі 2 102 грн., тобто ту розрахункову величину, яка у справі №420/8873/23 суддею Пекним А.С. була визнана неправомірною та таку розрахункову величину, що є значно меншою ніж при визначенні базового розміру посадового окладу судді Строілова С.О. за 2023 рік в розмірі 2684грн. Як неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини: принцип захисту «законних очікувань» розглядається як аспект «правової визначеності» - поряд із ретроактивністю, чіткістю, прозорістю та передбачуваністю законодавства. З урахуванням зазначеного суддя Пекний А.С. при розгляді справ, з однаковим предметом доказування зробив кардинально різні висновки і як наслідок ухвалив абсолютно протилежні за мотивуванням судові рішення. Такий вибірковий підхід при винесенні судових рішень суддею Пекним А.С. у справах №420/13195/24 і №420/8873/23 є неправосудним і несправедливим, оскільки порушує засаду рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та суперечить принципу правової визначеності, як невід`ємної складової верховенства права. Суддя Пекний А.С. ухвалює рішення щодо правильного обчислення посадового окладу за 2023 рік різним суддям по різному, тобто не за законом (одним для всіх), а за подвійними стандартами чи уподобаннями, а тому він не може брати участі в подальшому розгляді цієї справи через обґрунтовані сумніви у його неупередженості та об`єктивності. Більше того така очевидна упереджено-непослідовна позиція стосовно ОСОБА_1 з боку судді Пекного А.С. не сприяє зміцненню поваги до суду і підриває авторитет правосуддя. Ця заява про відвід судді Пекного А.С. є вмотивованою. Представник позивача просить не розглядати цю заяву як незгоду з судовим рішенням по справі №420/13195/24, оскільки мова йде виключно про те, що на думку поінформованого стороннього спостерігача тлумачення при застосуванні однакових правових норм в різний, непослідовний і непередбачуваний спосіб є проявом свавілля, необ`єктивності та упередженості судді. Таким чином суддя Пекний А.С. викликає недовіру, а тому не може брати участі при ухваленні додаткового рішення у цій справі через обґрунтовані сумніви у його неупередженості та об`єктивності.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 року (суддя Пекний А.С.) заяву представника позивача про відвід судді Пекного А.С. визнано необґрунтованою. Заяву представника позивача про відвід судді Пекного А.С. передано до Відділу з надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи (канцелярії) задля визначення судді для вирішення заяви про відвід в порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 31.07.2024 року заяву про відвід передано на розгляд судді Аракелян М.М.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 КАС України відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно ч.1 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

При дослідженні заявлених позивачем підстав для відводу судді Пекного А.С. судом встановлено, що він посилається на інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді (п.4 ч.1 ст.36 КАС України).

Однак, вказані обставини, на переконання суду, не є такими, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, з огляду на таке.

Суд, який розглядає справу має бути "безстороннім" і "незалежним" (ст.6 ч.1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини диференціює чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersack vs Belgium (заява № 8692/79), Grieves vs UK (заява № 57067/00)). Крім того, відповідно до принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Le Compte, Van Leuven and De Meyere, заява № 7238/75, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Веттштайн проти Швейцарії" (заява № 33958/96) та у п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02).

Загальна декларація з прав людини (ст. 10) та Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (ч. 1 ст. 14) гарантують право кожної особи на розгляд її справи компетентним незалежним та неупередженим судом у встановленому законом порядку. Незалежне суддівство є відповідальним за належну реалізацію цього права. Незалежність суддів передбачає, що судді повинні приймати безсторонні рішення, згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-якого втручання, прямого або непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (Розділ ІІ показник: Об`єктивність. Бангалорські принципи поведінки суддів).

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

У справі "Білуха проти України" (заява №33949/02, рішення від 09.11.2006 р.) Європейський суд з прав людини звертає увагу на те, що стосовно об`єктивного критерію слід визначитися чи існують переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні питання того чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що суддя був небезсторонній вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Суд, надаючи оцінку підставам заявленого відводу, звертає увагу, що згідно з ч.4 ст.36 КАС України незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема ухвала судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого процесуального питання не може бути підставою для відводу.

Як вбачається із змісту заяви про відвід, відвід обумовлено ухваленням суддею Пекним А.С. різних рішень у двох справах нібито з однаковим предметом доказування. Інших підстав для відводу судді, передбачених статтями 36, 37 КАС України, заявником не зазначено.

Суд зазначає, що наведені аргументи свідчать про те, що вони стосуються рішення суду в іншій справі №420/8873/23, порівняння мотивів ухвалення якого з рішенням у даній справі викликало у заявника уявлення про необ`єктивність та упередженість судді.

При розгляді заяви позивача про відвід судді суд виходить з того, що не має повноважень досліджувати правові позиції судді Пекного А.С. в згаданих справах, їх порівнювати та робити будь-які висновки щодо їх правильності та відповідності законодавству. Це є виключною компетенцією судів апеляційної та касаційної інстанції у разі оскарження цих рішень в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно ч.11 ст.40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заяви позивача про відвід судді Пекного А.С. у справі №420/13195/24, у зв`язку з чим дана заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про відвід судді Пекного А.С. у справі №420/13195/24 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 КАС України та оскарженню не підлягає окремо від кінцевого судового рішення.

Суддя М.М. Аракелян