Справа № 380/23672/23
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 рокуСправа № 380/23672/23 пров. № А/857/8173/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 8 березня 2024 року (суддя Кравців О.Р., м.Львів),-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУПФ-1, відповідач-1 відповідно), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУПФ-2, відповідач-2 відповідно) в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність ГУПФ-1 та ГУПФ-2 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії як державному службовцю на підставі положень статті 37 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон №3723-XII)

- зобов`язати ГУПФ-1 зарахувати до стажу державної служби роботу у Цюрупинській районній Державній податковій адміністрації Херсонської області, коли позивачу були присвоєні звання з 10.01.1994 по 26.03.1998;

- зобов`язати ГУПФ-1 перевести позивача на пенсію за віком згідно з статтею 37 Закону №3723-ХІІ, з 06.09.2023.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 8 березня 2024 року позов задоволено частково (далі - Рішення суду). Визнано протиправною бездіяльність ГУПФ-2 щодо відмови позивачу призначенні пенсії як державному службовцю на підставі положень статті 37 Закону №3723-XII. Зобов`язано ГУПФ-1 зарахувати до стажу державної служби період роботи з 10.01.1994 по 26.03.1998 у Цюрупинській районній Державній податковій адміністрації Херсонської області, під час якого позивачу присвоєно спеціальне звання. Зобов`язано ГУПФ-1 перевести з 06.09.2023 позивача на пенсію за віком згідно з статтею 37 Закону №3723-ХІІ. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач-1, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити.

В доводах апеляційної скарги вказує, що до стажу державної служби зараховуються лише періоди, під час яких позивачу було присвоєно ранги державного службовця. Періоди ж перебування на посадах, на яких було присвоєно персональні чи спеціальні звання до стажу роботи на посадах державної служби не відносяться. Окрім того, зазначає, що рішення про відмову в перерахунку пенсії приймало ГУПФ-2, а тому зобов`язання ГУПФ-1 є безпідставним.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення позивача до ГУПФ-1 у неї були наявні всі умови, які необхідні для призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, а саме - позивач досягла 65 річного віку, набула більше 47 років страхового стажу, а стаж роботи на посадах державного службовця станом на 01.05.2016 становив понад 10 років. Крім того, станом на 01.05.2016 позивач продовжувала працювати на посадах державної служби.

Такі висновки суду першої інстанції, є не зовсім вірними, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що позивач, 06.09.2023 звернулася до ГУПФ-1 із заявою про переведення із пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII. Вказана заява від 06.09.2023 відповідно до екстериторіального принципу розподілу єдиної черги завдань, розглядалася ГУПФ-2.

Рішенням від 13.09.2023 №71 ГУПФ-2 відмовило позивачу в проведенні перерахунку пенсії, посилаючись на те, що у позивача відсутній необхідний стаж роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців; стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 становить 8 років 1 місяць 26 днів.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України « Про державну службу» (далі Закон №889-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацу 1 частини першої статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 37 Закону №3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон №509-XII).

Згідно із частиною п`ятою статті 15 Закону №509-XII правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом №3723-XII.

Частиною сьомою статті 15 Закону №509-XII визначено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.

Відповідно до частини восьмої статті 15 Закону №509-XII посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Частиною четвертою статті 15 Закону №509-XII передбачено, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).

З наведеного вбачається, що даною нормою встановлювались умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Відповідно до пункту 8 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

«Порядком обчислення стажу державної служби» затвердженим постановою Kабінету Mіністрів України від 03.05.1994 №283 (далі -Порядок №283) також передбачалось зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах суддів, слідчих, а також час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ.

Приписи абзацу 2 пункту 2 Порядку №283 визначали, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Апеляційний суд зауважує, що як Законом №889-VIII, так і нормами діючих до нього Законів №3723-XII, №509-ХІІ та Порядку №283 передбачалось зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (далі - Постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала з 10.01.1994 по 26.03.1998 та з 10.06.2008 по 22.03.2023 в органах державної податкової служби. Також, у трудовій книжці позивача внесено запис про те, що 05.05.1994 позивачем прийнята Присяга державного службовця. У спірному періоді з 10.01.1994 по 26.03.1998 позивачу присвоєне спеціальне звання інспектора податкової служби І рангу (01.07.1994).

Додатком 6 до Постанови №306 передбачено, що спеціальне звання «Інспектор податкової служби I рангу» прирівнюється до 7, 8, 9 рангу державного службовця.

Відтак, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Така позиція суду викладена у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2013 року по справі №21-340а13, а також у постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року №591/6970/16-а.

Як видно з Довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 04.09.2023 №01-30-10/116 стаж державної служби позивача становить 23 роки і 4 місяці.

Враховуючи наведені вище норми, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо зарахування до стажу державної служби спірний період з 10.01.1994 по 26.03.1998, під час якого позивачу присвоєне спеціальне звання.

З огляду на безперервність перебування позивача на службі в органах державної податкової служби на різних посадах з 10.01.1994 по 26.03.1998, станом на 01.05.2016 наявність стажу роботи на посадах державної служби не менш як 10 років, досягнення пенсійного віку, наявність 20-ти років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, у відповідача є всі підстави для переведення її з пенсії призначеної відповідно до Закону №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Щодо зобов`язання ГУПФ-1 зарахувати до стажу державної служби період роботи з 10.01.1994 по 26.03.1998 у Цюрупинській районній Державній податковій адміністрації Херсонської області, під час якого позивачу присвоєно спеціальне звання, то апеляційний суд зазначає, що Рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, згідно із яким, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається, для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУПФ-2, рішенням якого відмовлено у проведенні перерахунку пенсії.

Тому, дії зобов`язального характеру щодо зарахування до стажу державної служби роботу у Цюрупинській районній Державній податковій адміністрації Херсонської області, та переведення позивача на пенсію за віком згідно з статтею 37 Закону №3723-ХІІ, з 06.09.2023, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУПФ-2, у зв`язку із чим Рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 8 лютого 2024 року по справі №500/1216/23.

З урахуванням вищевикладеного, наявні законні підстави для визнання протиправною бездіяльність ГУПФ-2 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії як державному службовцю на підставі положень статті 37 Закону №3723-XII та зобов`язання ГУПФ-2 перевести позивача на пенсію за віком згідно з статтею 37 Закону №3723-ХІІ, з 06.09.2023, зарахувавши спірний період її роботи з 10.01.1994 по 26.03.1998 до стажу державної служби.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до частини четвертої статті 317 КАС зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись статтями 308, 311, 315-317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 8 березня 2024 року змінити, виклавши абзац третій та четвертий резолютивної частини рішення в такій редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу державної служби період роботи з 10.01.1994 по 26.03.1998 у Цюрупинській районній Державній податковій адміністрації Херсонської області, під час якого позивачу присвоєно спеціальне звання.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести з 06.09.2023 позивача на пенсію за віком згідно з статтею 37 Закону України «Про державну службу».»

В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 8 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич