Справа № 520/12380/24
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 р. Справа № 520/12380/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення: від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556; від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556; від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556; від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556; від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556; від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556; від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556; від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556; від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556; від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556; від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556; від 20.03.2024 № 0-2031- НОМЕР_1 ; від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556; від 20.03.2024 № 0-2031- НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області, є протиправними та не обґрунтованими, оскільки відповідачем прийнято такі податкові повідомлення-рішення з порушеннями чинного законодавства. Позивач зазначила, що у відповідності до ПКУ рішенням № 542/17 від 22.02.2017 Харківської ради та змінами внесеними рішенням № 1284/18 від 28.11.2018 затверджені ставки податку у відповідності до типу об`єктів: будівлі готельні 1 %, будівлі офісні 1 %, будівлі торговельні 1 %, гаражі 0,1 %, будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) 1 %, господарські (присадибні) будівлі 0 %, інші будівлі 0,1 %. Однак, у ППР щодо нежитлової нерухомості відсутні типи об`єктів для яких Рішенням Харківської ради встановлені ставки податку. Не зрозуміло з яких підстав відповідачем було обрано ставку податку 1 %, а не будь-яку іншу. Позивач вважає свої права порушеними, тому звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 13.05.2024 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів. Витребувано в Головного управління ДПС у Харківській області детальний розрахунок сум за кожним оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена відповідачу до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, у якому виклав свої заперечення проти позовних вимог. Відповідач зазначив, що позивача не було позбавлено можливості надати до податкового органу уточнюючі документи щодо характеристик оподаткованих будівель для вірного розрахунку податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, шляхом застосування вірних коефіцієнтів для обчислення такого податку. Проте, позивачем не вчинялися дії щодо звірки даних для обчислення податку відповідно до податкового законодавства. На момент формування ППР згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 є власником: нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 (882,5 кв. м., 19,7 кв. м., 1590 кв. м., 194,4 кв.м. ) та АДРЕСА_2 (1089,1 кв. м.) в яких не визначено підтип майна. У вказаному реєстрі відсутні відомості щодо цільового призначення нежитлових будівель. У графі «Тип майна» зазначено нежитлові приміщення, без конкретизації приналежності. Відповідно до наявної інформації в інформаційно-комунікаційної системи ОСОБА_1 є засновником ТОВ "УНІПЛАСТ" (25178124). Відповідно до відомостей про об`єкти оподаткування ТОВ ВИРОБНИЧО ТОВ "УНІПЛАСТ" має: 1) офіс за адресою: м. Харків, вул. Катерининська, будинок 46 з 17.11.2020; 2) склади за адресою: м. Харків, вул. Катерининська, будинок 46 з 17.11.2020 та склад магазин Океан. Склади можуть бути ідентифіковані за переліком пп. 14.1.129і ПКУ, як «будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування» (пп. «б» пп. 14.1.129іп. 14.1. ст. 14 ПКУ) та «будівлі торговельні» відповідно до Рішення № 542. Також, щодо податкових повідомлень рішень від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031- UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556, такі ППР є скасованими (відкликаними) контролюючим органом. Просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій підтримала позицію, викладену в позовній заяві та просила позов задовольнити. Щодо оскаржуваних ППР, які вже є скасованими, позивач зазначила, що такі ППР були скасовані після відкриття провадження в даній справі та скасування цих ППР призвело до складання нових ППР, що призведе до нових витрат позивача.

Також, позивач подала до суду клопотання про стягнення з відповідача на їх користь витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та вказані заяви, суд встановив наступне.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта позивач є власником, зокрема, нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 23-30)

Відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556; від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556; від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031- НОМЕР_1 та від 20.03.2024 № 0-2031- НОМЕР_1 про визначення позивачу грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 та 2023 роки. (а.с. 9-22)

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі за текстом - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені ПКУ. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (пункт 54.1 статті 54 Податкового кодексу України).

Суд звертає увагу, що якщо згідно з нормами зазначеної вище статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому Податкового кодексу України (пункт 54.5 статті 54 Податкового кодексу України).

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (абзац перший пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).

Статтею 265 ПК України встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким статтю 266 Податкового кодексу України щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, викладено в новій редакції.

У відповідності до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, встановленим цим Кодексом та законами з питань митної справи, що повністю узгоджується з приписами статтею 19 Конституції України щодо обов`язку кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 266.7.3. п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями визначено, що платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку, розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку, права на користування пільгою із сплати податку, розміру ставки податку, нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема, документів на право власності, контролюючий орган за податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

У разі звернення платника податку із заявою (клопотанням) до контролюючого органу у відповідності до вимог Закону № 393, такому платнику надається письмова відповідь про результати розгляду такої заяви (клопотання).

З матеріалів справи судом встановлено, що ГУ ДПС у Харківській області було прийнято у відношенні позивача наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556;

- від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556;

- від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556;

- від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556;

- від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556;

- від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556;

- від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556;

- від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556;

- від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556;

- від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556;

- від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556;

- від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556;

- від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556;

- від 20.03.2024 № 0-2031- НОМЕР_1 . (а.с. 9-22)

Втім, як встановлено з матеріалів справи, рішенням ГУ ДПС у Харківській області №1694/20-40-24-05-02 від 17.05.2024 скасовано (відкликано) податкові повідомлення-рішення від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031- НОМЕР_1 та сформовано (надіслано) нові податкові повідомлення-рішення: від 17.05.2024 № 0-2031-UA0028556, № 0-2031-UA0028556, № 0-2031-UA0028556, № 0-2031-UA0028556, № 0-2031-UA0028556, № 0-2031-UA0028556, № 0-2031-UA0028556, № 0-2031-UA0028556, що не є предметом оскарження в даній справі.

Відповідно до п. 7 та 9 розділу II Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 (далі за текстом - Порядок №1204), якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов`язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, зменшуються, то шляхом опрацювання інформації щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку, наданої відповідними підрозділами контролюючого органу, до функцій яких належить розгляд скарг в адміністративному порядку та/або супроводження справ у судах, складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, зменшену суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, у тому числі за порушення норм іншого законодавства.

Відповідно до п. п. 2 п. 1 р. V Порядку № 1204, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання, суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, що зазначені у раніше прийнятому податковому повідомленні-рішенні.

Тобто, в даному випадку, контролюючим органом було скасовано (відкликано) податкові повідомлення-рішення від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031- НОМЕР_1 та сформовано (надіслано) нові податкові повідомлення-рішення: від 17.05.2024 № 0-2031-UA0028556, № 0-2031-UA0028556, № 0-2031-UA0028556, № 0-2031-UA0028556, № 0-2031-UA0028556, № 0-2031-UA0028556, № 0-2031-UA0028556, № 0-2031-UA0028556, на зменшену суму податку.

Суд зазначає, що після відкриття провадження в даній справі, у визначені КАС України строки, від сторони позивача відповідних клопотань/заяв про зміну предмета позову/збільшення/зменшення обсягу позовних вимог до суду не надходило.

Натомість, позивач у відповіді на відзив зазначила, що скасування контролюючим органом вищезазначених податкових повідомлень-рішень, що вже були скасовані контролюючим органом, призвело до формування нових податкових повідомлень-рішень, що призведе до нових витрат позивача. Тобто, позивач не відмовилася від позовних вимог щодо оскарження податкових повідомлень-рішень, які вже скасовані контролюючим органом. При цьому, нові податкові повідомлення-рішення, сформовані після скасування оскаржуваних у даній справі податкових повідомлень-рішень, не є предметом оскарження в даній справі.

За ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що податкові повідомлення-рішення від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556 є відкликаними (скасованими) та зазначені податкові повідомлення-рішення не створюють для позивача жодних правових наслідків.

Оскільки позивач наполягала на розгляді справи в частині таких вимог, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню з підстав того, що відповідачем скасовано (відкликано) оскаржувані в даній справі податкові повідомлення-рішення від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 27.02.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556, від 20.03.2024 № 0-2031- НОМЕР_1 .

Щодо решти оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а саме: від 20.03.2024 №0-2031-UA0028556; від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556; від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556; від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556; від 20.03.2024 № 0-2031-UA0028556; від 20.03.2024 № 0-2031- НОМЕР_1 , позивач у позовній заяві зазначила, що вона не погоджується зі ставкою податку, що застосована позивачем при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Позивач зазначила, що їй не зрозуміло, з яких підстав відповідачем було обрано ставку податку 1 %, а не будь-яку іншу.

З цього приводу суд зазначає, що згідно з підпунктом 266.1.1. пункту 266.1 статті 266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування, згідно з положеннями підпункту 266.2.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта позивач є власником, зокрема, нежитлових приміщень за адресою: м. Харків, вул. Катерининська, 46, та за адресою: м. Харків, пр-т Архітектора Альошина, 41. (а.с. 23-30)

Відповідно до інформаційних систем ГУ ДПС ОСОБА_1 є засновником ТОВ "УНІПЛАСТ" (25178124), що також підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Контролюючим органом було встановлено, що відповідно до відомостей про об`єкти оподаткування ТОВ ВИРОБНИЧО ТОВ "УНІПЛАСТ" (25178124) має: 1) офіс за адресою: м. Харків, вул. Катерининська, будинок 46 з 17.11.2020; 2) склади за адресою: м. Харків, вул. Катерининська, будинок 46 з 17.11.2020 та склад магазин Океан.

Позивачем зазначених відомостей не спростовано.

Склади контролюючим органом ідентифіковані за переліком пп. 14.1.129і ПКУ, як «будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування» (пп. «б» пп. 14.1.129іп. 14.1. ст. 14 ПКУ) та «будівлі торговельні» відповідно до Рішення № 542.

У позовній заяві позивач наполягала на тому, що вищезазначені нежитлові приміщення відносяться до групи - "Будівлі промислові та склади".

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 125) "Будівлі промислові та склади" належить клас (код 1251) "Будівлі промислові", який включає будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо. До класу (код 1252) "Резервуари, силоси та склади" належать, зокрема, спеціальні склади, складські майданчики.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Статтею 28 Закону № 1952 визначено, що для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у разі, коли в документах, що подаються до такої реєстрації, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного об`єкта, надається технічний паспорт на такий об`єкт. Під час проведення державної реєстрації прав до Державного реєстру прав вносяться відомості про об`єкт нерухомого майна відповідно до технічного паспорта на такий об`єкт. З метою уніфікації об`єктів нерухомості Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації розроблено Методику класифікації будівель за головною класифікаційною ознакою - їх цільовим функціональним призначенням (далі - Методика). Оскільки фактичне головне призначення кожного конкретного об`єкта нерухомості обчислюється на підставі документів, що підтверджують право власності, у порядку, визначеному Класифікатором, і використанням Методики ідентифікації за головною класифікаційною ознакою будівель багатофункціонального призначення, то платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за отриманням необхідного висновку щодо ідентифікації об`єкта нерухомості доцільно звертатись до органу, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно - будівельного контролю та нагляду. Відтак, платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з метою запобігання невірного обчислення бази оподаткування, повинен звернутися до органу, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно - будівельного контролю та нагляду і отримати необхідний висновок щодо віднесення об`єктів нерухомості до відповідного класу Класифікатора та надати його до податкового органу.

Зазначена правова позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному ним у постанові від 2 лютого 2020 року у справі №819/2191/17.

Відповідно до пп. 266.7.3. п. 266.7 ст. 266 ПК України, платники податку мають право звернутися письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на прав власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Відтак, суд зазначає, що позивача не було позбавлено можливості надати до податкового органу уточнюючі документи щодо характеристик оподаткованих будівель для розрахунку податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, шляхом застосування вірних коефіцієнтів для обчислення такого податку, в разі незгоди з проведеними розрахунками. Відсутність конкретизації щодо приналежності оподаткованих будівель до конкретного типу жодним чином не повинно звільняти платника податків від законодавчо встановленого обов`язку сплачувати податки.

Разом з тим, позивачем не подано до суду доказів того, що вона зверталася до контролюючого органу з відповідною заявою та надавала уточнюючі документи щодо характеристик належних їй будівель.

У матеріалах справи міститься заява позивача за вих. № 26052023 від 26.05.2023 до контролюючого органу щодо нарахування податку на нерухоме майно за 2020-2021 роки.

Однак, суд зазначає, що така заява не стосується обставин даної справи, оскільки всі оскаржувані в межах даної справи податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом у 2024 році та стосуються податку на нерухоме майно за 2022-2023 роки.

Так, суд зазначає, що позивачем до контролюючого органу та до суду не надано жодних пояснень та відповідних доказів, в тому числі технічної документації на нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою: АДРЕСА_2 , що б свідчили про необхідність застосування контролюючим органом іншої ставки податку ніж 1 %.

Щодо наданого позивачем експертного висновку АС5 № 2103910 від 08.02.2021 (а.с. 41-43), суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач зазначає про те, що в наданому нею експертному висновку щодо класифікації об`єктів нерухомого майна чітко визначена приналежність приміщень до певного типу, а саме до будівель промисловості та складів.

Так, проаналізувавши вищезазначений експертний висновок АС5 № 2103910 від 08.02.2021 суд встановив, що в такому висновку відсутня конкретизація приналежності нежитлових будівель до певного типу. У висновку зазначено лише про правильність класифікації об`єктів нерухомого майна, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до функціонального призначення. Однак, у такому висновку відсутні відомості саме про тип об`єкта нежитлової нерухомості, а отже з даного експертного висновку неможливо встановити приналежність об`єкта нерухомості до певного типу. Також, відповідно до функціонального призначення в додатку до експертного висновку зазначено, що нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , призначена для виготовлення виробів з пластмаси, а нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 - це виробничий склад готової продукції. (а.с. 44) Однак, не можна ототожнювати поняття "функціонального призначення" та "типу будівлі".

Окрім того, суд зазначає, що належними документами можуть бути технічні паспорти на відповідні об`єкти, які містять належну інформацію щодо типу та виду об`єктів, або висновок органу, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно - будівельного контролю та нагляду.

Позивачем таких документів до контролюючого органу та до суду не подано.

Суд зазначає, що нормами ПК України визначено, що ставка податку на нерухоме майно має бути визначена за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також з урахуванням додатково поданих документів, зокрема, технічного паспорту, експлікацією якого визначено функціональне призначення приміщень.

Однак, матеріали справи не містять доказів/документів приналежності будівлі до того чи іншого класу, не надано документів для врахування класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000. Відтак, при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень ГУ ДПС правомірно керувалось відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України (у редакції, що діяла в 2018-2020 році) ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з пп. 266.10.3 п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Податок за об`єкти нежитлової нерухомості, розташовані у місті Харкові, нараховується згідно з додатком № 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові".

Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 №542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" встановлено ставки з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у місті Харкові згідно з додатком 1 цього рішення, яким передбачена ставка податку на нерухоме майно, а саме: п. 1 Ставка податку для об`єктів житлової та/або нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м бази оподаткування; п. 5 Ставки податку для об`єктів житлової та/або нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у таких розмірах: 1. Будівлі готельні 1.0 %; 2. Будівлі офісні -1.0 %, 3. Будівлі торгівельні - 1.0 %.

Як вже було зазначено судом, відповідно до інформаційних систем ГУ ДПС ОСОБА_1 є засновником ТОВ "УНІПЛАСТ" (25178124), що також підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Контролюючим органом було встановлено, що відповідно до відомостей про об`єкти оподаткування ТОВ ВИРОБНИЧО ТОВ "УНІПЛАСТ" (25178124) має: 1) офіс за адресою: м. Харків, вул. Катерининська, будинок 46 з 17.11.2020; 2) склади за адресою: м. Харків, вул. Катерининська, будинок 46 з 17.11.2020 та склад магазин Океан.

Доказів у спростування наведеного позивачем до суду не надано.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що контролюючий орган при визначенні позивачу податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, за наявності підстав для нарахування позивачу, як власнику нежитлової нерухомості, що є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податкового зобов`язання, а отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті податковим органом на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що визначені законодавством України, та обґрунтовано.

Щодо доводів позивача про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення не містять підпису та печатки ДПС, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, позивач подала до суду оскаржувані податкові повідомлення-рішення, роздруковані нею з електронного кабінету. Разом з тим, відповідач разом з відзивом на позовну подав до суду копії оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, в яких містяться відповідні підпис та печатка.

Також, суд звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.04.2019 у справі № 820/212/16, відповідно до якого окремі дефекти форми податкового повідомлення рішення контролюючого органу не є безумовною підставою його скасування.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що недоліки оформлення оскаржуваного податкового повідомлення рішення не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення. При розгляді податкових спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення, таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Окрім того, як вже було зазначено судом, примірники оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, подані відповідачем, містять такі реквізити як підпис та печатка.

Отже, суд не приймає до уваги зазначені доводи позивача.

Також, судом встановлено, що відповідачем 25.03.2024 на виконання вимог ст. 42 ПК України засобами поштового зв`язку рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштового відправлення на податкову адресу позивача було направлено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, що вбачається з наявної в матеріалах справи копії конверта з номером поштового відправлення 897. Відправлення № 897 було повернуто до ГУ ДПС із відміткою «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується копією довідки про причини повернення відправлення, що міститься в матеріалах справи.

Відповідно до пункт 42.2 статті 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Отже, зважаючи на положення пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України, оскаржувані податкові повідомлення-рішення, що направлялися позивачу, є належним чином врученими.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду щодо правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не спростовують.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1,2 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, позивачем не надано до суду належних доказів щодо неправомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень або порушення відповідачем процедури прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Судом таких обставин також не встановлено.

Дослідивши обставини справи та подані сторонами документи, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог позивача без задоволення.

Також, відсутні підставі для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН