Справа № 580/9697/23
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/9697/23 Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Бєлової Л.В.

суддів: Кучми А.Ю., Штульман І.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керімова К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Києві апеляційну скаргу Приватного підприємства "Дніпробуд-Центр" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Дніпробуд-Центр" до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Приватне підприємство «Дніпробуд-Центр» звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправними дії відповідача по внесенню запису на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва про скасування позивачу містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва - житлового кварталу біля перехрестя вул. Лісова просіка та Можайського;

- зобов`язати відповідача відновити на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва інформацію (статус) про наявні в позивача містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва - житлового кварталу біля перехрестя вул. Лісова просіка та Можайського.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити. Також апелянт просить вирішити питання розподілу судових витрат щодо судового збору та витрат з приводу надання правничої допомоги. Апелянт вважає рішення суду першої інстанції таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права та недотриманням норм матеріального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що на час внесення відповідачем на Порталі державної електронної системи у сфері будівництва запису про скасування ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки біля перехрестя вул. Лісова просіка та Можайського», були відсутні підстави, встановлені частиною 8 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: заяви замовника про скасування містобудівних умов та обмежень або рішення суду. А прийняття Черкаською міською радою рішення про скасування наказу департаменту архітектури та містобудування №420 від 04 листопада 2019 року «Про затвердження ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівних умов та обмежень» не скасовує видані підприємству містобудівні умови та обмеження.

Апелянт наголошує, що частина 8 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає саме випадки скасування містобудівних умов та обмежень, а не наказу, яким було затверджено містобудівні умови та обмеження. Тому, на думку апелянта, помилковою є позиція суду першої інстанції про те, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування саме рішення Черкаської міської ради від 02.03.2023 № 38-20 «Про скасування наказу департаменту архітектури та містобудування № 420 від 04 листопада 2019 року «Про затвердження ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки біля перехрестя вул. Лісова просіка та вул. Можайського», оскільки такий спосіб захисту не відповідає вимогам закону.

Також апелянт зазначає, що наказ Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 04.11.2019 № 420, яким затверджено ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, є індивідуальним, тобто ненормативним актом, оскільки він вичерпує свою дію фактом виконання, адресований конкретній особі, замовнику, і не має загальнообов`язкового значення. Крім того, скасований наказ Департаменту є документом, який вичерпав свою дію фактом його виконання - затвердженням ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, а тому він не може бути скасований.

Апелянт стверджує, що функціонал Порталу передбачає, що реєстрація дозвільних документів на основі вихідних даних зі статусом "Скасований" не допускається електронною системою у сфері будівництва.

На переконання апелянта, наказ відповідача скасований Черкаською міською радою, замість виконавчого комітету Черкаської міської ради, що є порушенням п.3 ч. 2 ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Дніпробуд-Центр" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Дніпробуд-Центр" до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Відповідач в обґрунтування своїх доводів зазначає, що містобудівні умови та обмеження є чинними лише після їх затвердження наказом уповноваженого органу містобудування та архітектури, за відсутності наказу про затвердження містобудівних умов та обмежень, його скасування (визнання нечинним) або ж видання наказу неуповноваженим органом чи неуповноваженою особою, такі містобудівні умови та обмеження відповідно втрачають чинність, оскільки містобудівні умов та обмеження і наказ про їх затвердження є двома елементами одного цілого і перебувають у нерозривному зв`язку.

Також відповідач зазначає, що Черкаська міська рада на підставі п. 15 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вправі скасовувати акти її виконавчих органів (яким є Департамент архітектури), якщо вони не відповідають її рішенням, а також законам України.

Відповідач стверджує, що згідно з чинним законодавством України інформація, зокрема, про скасування містобудівних умов та обтяжень в обов`язковому порядку вноситься до Порталу шляхом створення відповідного електронного документу.

Крім того, на думку відповідача, належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення Черкаської міської ради від 02.03.2023 № 38-20 «Про скасування наказу департаменту архітектури та містобудування № 420 від 04 листопада 2019 року «Про затвердження ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки біля перехрестя вул. Лісова просіка та вул. Можайського», а не дій Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради щодо внесення запису про скасування ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівних умов та обмежень до Порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, то відповідач зазначив, що їх розмір суттєво завищений.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2024 року призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 03 липня 2024 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2024 року задоволені клопотання представника позивача - Бердника Віталія Віталійовича та представника відповідача - Слинька Максима Геннадійовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні, яке відбулось 03 липня 2024 року, оголошено перерву до 31 липня 2024 року.

Представник апелянта у судовому засіданні у режимі відеоконференції підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду, з підстав наведених у апеляційній скарзі, зокрема, у зв`язку з недотриманням вимог частини 8 статті 29 Закону №3038-VI під час скасування містобудівних умов та обмежень на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Представник відповідача у судовому засіданні у режимі відеоконференції заперечив проти доводів апеляційної скарги, вказуючи про правомірність дій щодо внесення запису на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва про скасування позивачу містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва - житлового кварталу біля перехрестя вул. Лісова просіка та Можайського.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Черкаської міської ради від 20 грудня 2007 року № 4-251 надано ПП «Дніпробуд-Центр» земельну ділянку площею 12 176 кв.м., що за цільовим призначенням відноситься до земель житлової та громадської забудови, біля перехрестя вул. Лісова просіка та Можайського м. Черкаси в оренду на 49 років, під розташування та подальшу експлуатацію «таун-хаус» (будинків стрічкової забудови каскадного типу).

28 грудня 2007 року між Черкаською міською радою, як Орендодавцем, та ПП «Днінробуд-Центр», як Орендарем, на підставі зазначеного рішення укладений договір оренди землі. Актом приймання-передачі земельної ділянки від 10 січня 2008 року вказана земельна ділянка передана Орендодавцем Орендарю.

Відповідно до публічної кадастрової карти України кадастровий номер земельної ділянки - :04:007:0020, цільове призначення: 02.10 Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури.

З метою недопущення порушень при проведенні будівельних робіт ПП «Дніпробуд-Центр», 18 жовтня 2017 року звернулося через Центр надання адміністративних послуг із заявою про видачу містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки загальною площею 12 176 кв.м., яка розташована на розі вул. Лісова просіка та Можайського м. Черкаси.

04 листопада 2019 року Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради прийняв наказ № 420 «Про затвердження ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки біля перехрестя вул. Лісова просіка та вул. Можайського».

12 травня 2021 року Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради прийняв наказ № 662 про внесення змін до наказу Департаменту архітектури та містобудування від 04.11.2019 № 420 «Про затвердження ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки біля перехрестя вул. Лісова просіка та вул. Можайського», в частині граничнодопустимої висотності будівель, відсотку забудови та дотримання відстані до червоної лінії.

02.03.2023 Черкаська міська рада прийняла рішення № 38-20 «Про скасування наказу Департаменту архітектури та містобудування № 420 від 04 листопада 2019 року «Про затвердження ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки біля перехрестя вул. Лісова просіка та вул. Можайського».

03 жовтня 2023 року ПП «Дніпробуд-Центр» звернулось з листом № 18 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю про надання роз`яснення щодо переліку необхідних документів для одержання права на початок виконання будівельних робіт.

У відповідь на вказаний лист позивач отримав інформацію про те, що ПП «Дніпробуд-Центр» не зможе зареєструвати дозвільні документи, оскільки рішенням Черкаської міської ради від 02.03.2023 № 38-20 «Про скасування наказу департаменту архітектури та містобудування № 420 від 04 листопада 2019 року «Про затвердження ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки біля перехрестя вул. Лісова просіка та вул. Можайського» вказаний наказ скасовано. На даний час в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за реєстраційним номером MU01:2724-7241-2350-1855 наявний запис про містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки зі статусом - "Скасований".

На думку позивача дії відповідача щодо внесення запису про скасування ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівних умов та обмежень є протиправними, а інформація на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва про наявні в ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки біля перехрестя вул. Лісова просіка та вул. Можайського - підлягає відновленню, у зв`язку із чим позивач звернувся з цим позовом до суду.

Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що оскільки рішенням Черкаської міської ради від 02.03.2023 № 38-20 скасовано наказ Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради № 420 від 04.11.2019, як складовий елемент, який вказує на чинність містобудівних умов й обмежень, та покладено контроль за виконанням такого рішення на відповідача у справі, який в своїй діяльності керується, зокрема, рішеннями Черкаської міської ради та її виконавчого комітету, є їй підзвітним та підконтрольним, то відповідачем правомірно внесені відповідні відомості до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва щодо скасування відповідних містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва позивача.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення Черкаської міської ради від 02.03.2023 № 38-20 «Про скасування наказу департаменту архітектури та містобудування № 420 від 04 листопада 2019 року «Про затвердження ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки біля перехрестя вул. Лісова просіка та вул. Можайського», а не дій Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради щодо внесення запису про скасування ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівних умов та обмежень до Порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

За визначенням, що міститься у пункті 8 частини 1 статті 1 цього Закону, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (частина 3 статті 29 Закону №3038-VI).

Водночас, відповідно статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 №687-XIV до уповноважених органів містобудування та архітектури належать, зокрема, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад з питань архітектури.

Органи місцевого самоврядування здійснюють свою діяльність у сфері містобудування та архітектури відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

За приписами пункту "б" частини першої статті 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження, зокрема: надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

З матеріалів справи вбачається, що 04 листопада 2019 року Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради прийняв наказ № 420 «Про затвердження ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки біля перехрестя вул. Лісова просіка та вул. Можайського».

У подальшому, рішенням Черкаської міської ради від 02.03.2023 № 38-20 скасовано наказ департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради № 420 від 04.11.2019 у зв`язку з тим, що внаслідок прийняття рішення Черкаської міської ради від 13.05.2021 № 5-318 про «Внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)», наказ Департаменту № 420 від 04.11.2019 «Про затвердження ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки біля перехрестя вул. Лісова Просіка та вул. Можайського» не відповідає діючій містобудівній документації, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :04:007:0020 віднесена наразі до території парків та скверів.

Пунктом 2 рішення Черкаської міської ради від 02.03.2023 № 38-20 виконання вказаного рішення покладено на Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради.

Колегія суддів наголошує, що рішення Черкаської міської ради від 02.03.2023 № 38-20 не є предметом позовних вимог у цій справі, спірні правовідносини виникли з приводу законності внесення відповідачем запису на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва про скасування позивачу містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва - житлового кварталу біля перехрестя вул. Лісова просіка та Можайського.

Відповідно до положень частини 1 статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, в тому числі, й щодо надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок.

Тобто, реалізуючи свої повноваження шляхом надання містобудівних умов і обмежень, виконавчий орган ради діє лише відповідно до вимог спеціального закону, що встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності, яким є Закон №3038-VI. Тому, норми Закону №3038-VI є спеціальними по відношенню до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Тому, ради та їх виконавчі органи під час реалізації повноважень у галузі будівництва в першу чергу повинні керуватися спеціальними нормами Закону №3038-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10.05.2023 у справі № 824/650/18-а.

За змістом частини 8 статті 29 Закону №3038-VI, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника.

Внесення змін до містобудівних умов та обмежень може здійснювати орган, що їх надав, за заявою замовника або за рішенням суду.

Скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється:

за заявою замовника;

за рішенням суду.

У разі скасування за рішенням суду містобудівних умов та обмежень посадові особи відповідного уповноваженого органу містобудування та архітектури несуть відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що законодавцем передбачено чинність містобудівних умов та обмежень до завершення будівництва об`єкта. При цьому, містобудівні умови та обмеження можуть бути скасовані лише у двох випадках: за заявою самого замовника будівництва, або за рішенням суду.

Верховним Судом сформовано висновок, який, зокрема, викладений у постанові від 02.04.2021 у справі №817/1641/18: «Наведений у статті 29 Закону №3038-VI перелік підстав для скасування містобудівних умов та обмежень є вичерпним і остаточним, розширеному тлумаченню не підлягає.».

Зі змісту наведених норм права та висновків Верховного Суду вбачається, що скасування наданих містобудівних умов і обмежень можливе без згоди суб`єкта містобудівної діяльності, лише у судовому порядку.

Матеріали справи свідчать, що позивач не звертався до відповідача із заявою про скасування містобудівних умов та обмежень, а відповідач, з метою виконання рішення Черкаської міської ради про скасування наказу департаменту архітектури та містобудування №420 від 04 листопада 2019 року «Про затвердження ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівних умов та обмежень», не звертався до суду з позовом про скасування позивачу містобудівних умов та обмежень.

Щодо наявності правових підстав для звернення Департаментом до суду з позовом про скасування містобудівних умов і обмежень, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що система місцевого самоврядування включає, зокрема, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Право органу місцевого самоврядування на звернення до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування, передбачено статтею 18-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно з ч. 1 ст. 11 «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно до п. 1.1. Положення про департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради (далі - Положення про департамент) Департамент є виконавчим органом Черкаської міської ради, підконтрольним та підзвітним Черкаській міській раді, підпорядкованим її виконавчому комітету та Черкаському міському голові.

Відповідно до п. 1.2. Положення про Департамент у своїй діяльності Департамент керується Конституцією України, законами України, у тому числі Бюджетним кодексом України, нормативними актами Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, рішеннями Черкаської міської ради та її виконавчого комітету, розпорядженнями Черкаського міського голови, цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, Департамент входить у систему органів місцевого самоврядування, визначених ч. 1 ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також відповідно до ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є одним із виконавчих органів, який входить у систему органів місцевого самоврядування, створених Черкаською міською радою, є їй підзвітний та підконтрольний.

Тож, оскільки саме на Департамент покладено виконання рішення Черкаської міської ради від 02.03.2023 № 38-20, та з огляду на те, що Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» (ч. 8 ст. 29) допускає лише можливість скасування містобудівних умов і обмежень, у цьому випадку, виключно у судовому порядку, то Департамент наділений повноваженнями на звернення до адміністративного суду із позовом про скасування містобудівних умов і обмежень, виданих позивачу.

У постанові від 15.12.2023 у справі № 380/12348/22 Верховний Суд дійшов висновку, що «скасування МУО, затверджених наказом директора Департаменту містобудування від 1 липня 2013 року № 197, може здійснюватися добровільно, тобто за заявою замовника, або в судовому порядку. При цьому правом звернення до суду з відповідним позовом у межах реалізації контрольних повноважень у сфері регулювання містобудівної діяльності на території міста Львова наділений Департамент містобудування або орган, якому Департамент є підзвітним та підконтрольним. Однак, повноваженнями щодо самостійного скасування МУО, навіть у разі їх невідповідності вимогам законодавства, ані Департамент містобудування, ані виконком Львівської міськради не наділені, оскільки спеціальним законом у спірних правовідносинах є саме Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», норми якого мають пріоритет перед положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Отже, колегія суддів вважає протиправними дії відповідача про внесення запису на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва про скасування позивачу містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва - житлового кварталу біля перехрестя вул. Лісова просіка та Можайського без звернення до суду із позовом про скасування містобудівних умов та обмежень, виданих позивачу, та постановлення судом рішення щодо їх скасування.

Тож, на час внесення відповідачем на Порталі державної електронної системи у сфері будівництва запису про скасування ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки біля перехрестя вул. Лісова просіка та Можайського», були відсутні підстави, встановлені чинним законодавством України. А прийняття Черкаською міською радою рішення про скасування наказу департаменту архітектури та містобудування №420 від 04 листопада 2019 року «Про затвердження ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівних умов та обмежень» не є підставою для внесення запису про скасування містобудівних умов та обмежень, що визначена Законом.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача відновити на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва інформацію (статус) про наявні в позивача містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва - житлового кварталу біля перехрестя вул. Лісова просіка та Можайського.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції викладеного не врахував та прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема, частини 8 статті 29 Закону №3038-VI.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з частиною першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною четвертою ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що зумовлює задоволення апеляційної скарги позивача, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, підлягають розподілу судові витрати, понесені апелянтом під час розгляду цієї справи у суді першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням ч.1, ч.6 ст.139 КАС України.

Щодо витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Апелянт просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати у розмірі 12147,20 грн, з яких 2147,20 грн - судовий збір та 10000,00 грн - витрати на правову допомогу.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яким надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 та від 11 липня 2013 року №6-рп/2013.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами першою, другою, третьою, четвертою, п`ятою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У пунктах 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.05.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування понесених документально підтверджених ним витрат на правничу допомогу.

При цьому, законодавцем передбачено можливість вирішення питання щодо відшкодування позивачу понесених ним витрат на правничу допомогу шляхом ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення в частині розподілу судових витрат.

Разом з тим, апеляційний суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», у справі «East/West Alliance Limited» проти України» та «Ботацці проти Італії» (заява № 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Перевіряючи доводи апелянта щодо необхідності здійснення розподілу судових витрат, колегія суддів установила, що 17.10.2023 між позивачем та адвокатом Бердник В.В. укладено договір про надання правової допомоги №03/10/23.

Згідно з п. 1.1 Договору, його предметом є надання адвокатом клієнту правової допомоги із захисту його прав та інтересів в Черкаському окружному адміністративному суді, пов`язаних із визнанням протиправним та скасування рішення Департаменту по внесенню запису на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва про скасування позивачу містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва - житлового кварталу біля перехрестя вул. Лісова просіка та Можайського та відновлення вказаного запису, а також надання інших юридичних послуг.

З п.3.1 Договору вбачається, що вартість послуг (гонорар) за цим договором складає 10000,00 грн, тобто встановлений у фіксованому розмірі.

17 жовтня 2023 року складено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який становить 12147,20 грн.

Отже, заявлені позивачем у цій справі витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються наданими ним доказами.

При цьому, колегія суддів також враховує, що відповідачем у відзиві на позов зазначено, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що з огляду на предмет спору в цій справі, категорію спору, складність справи, заявлені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн є співмірними з часом, який фактично потребується для надання відповідних послуг.

Також підлягає відшкодуванню судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви у цій справі, який становить 2147,20 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Так, у апеляційній скарзі апелянт просить здійснити розподіл судових витрат, понесених ним у зв`язку з переглядом цієї справи у суді апеляційної інстанції та стягнути на його користь з відповідача судові витрати у розмірі 7576,64 грн, з яких: 2576,64 грн - судовий збір та 5000, 00 грн - витрати на професійну правничу допомогу.

Розглядаючи вказані вимоги апелянта, колегія суддів встановила, що 07.05.2024 між позивачем та адвокатом Бердник В.В. укладено договір про надання правової допомоги №02/05/24.

Згідно з п. 1.1 Договору, його предметом є надання адвокатом клієнту правової допомоги із захисту його прав та інтересів в Шостому апеляційному адміністративному суді при розгляді апеляційної скарги Приватного підприємства "Дніпробуд-Центр" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року у справі № 580/9697/23 за адміністративним позовом Приватного підприємства "Дніпробуд-Центр" до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, та наданні клієнту таких послуг: консультація щодо предмету спору, складання процесуальних документів, представництво інтересів клієнта в суді, інші види послуг.

З п.3.1 Договору вбачається, що вартість послуг (гонорар) за цим договором складає 5000,00 грн, тобто встановлений у фіксованому розмірі.

08 травня 2023 року складено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який становить 7576,64 грн.

Отже, заявлені позивачем у цій справі витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються наданими ним доказами.

При цьому, колегія суддів також враховує, що відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, зазначено, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що з огляду на предмет спору в цій справі, категорію спору, складність справи, зміст апеляційної скарги та обсяг задоволених позовних вимог, заявлені апелянтом витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн є співмірними з часом, який фактично необхідно для надання відповідних послуг.

Окрім того, підлягає відшкодуванню судовий збір, сплачений позивачем за подання апеляційної скарги у цій справі, який становить 2576,64 грн.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судові витрати у цій справі в розмірі 19723,64 грн, з яких: 4723,64 грн - судовий збір та 15000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню з Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Дніпробуд-Центр" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов Приватного підприємства "Дніпробуд-Центр" до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради по внесенню запису на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва про скасування Приватному підприємству "Дніпробуд-Центр" містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва - житлового кварталу біля перехрестя вул. Лісова просіка та Можайського.

Зобов`язати Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради відновити на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва інформацію (статус) про наявність у Приватного підприємства "Дніпробуд-Центр" містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва - житлового кварталу біля перехрестя вул. Лісова просіка та Можайського.

Стягнути на користь Приватного підприємства "Дніпробуд-Центр" () понесені ним судові витрати в розмірі 19723,64 грн (дев`ятнадцять тисяч сімсот двадцять три гривни шістдесят чотири копійки), з яких: 4723,64 грн - судовий збір та 15000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради ().

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 02.08.2024.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді А.Ю. Кучма,

І.В. Штульман