Справа № 160/15259/24
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидоренко Д.В.
Обставини справи: 12.06.2024 року за допомогою підсистеми "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровський області від 19.12.2023р.:
В обґрунтування позову позивач посилається на безпідставне нарахування на об`єкти житлової нерухомості квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , що розташовані за адресою: АДРЕСА_11 , оскільки зазначена житлова нерухомість визнана рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22.11.2022 року по справі №201/4058/22 непридатною для проживання.
Ухвалою суду від 26.06.2024 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
16.07.2024 року від відповідача надійшов відзив на позов в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю. В обґрунтування правової позиції відповідач зазначає, що станом на згідно даних АІС «Податковий блок» та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у громадянина ОСОБА_1 перебувають у власності житлові та нежитлові приміщення. Позивачем не надано рішення органу місцевого самоврядування про визнання об`єктів житлової нерухомості квартир АДРЕСА_8 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_7 , що розташовані за адресою: АДРЕСА_11 , непридатними для проживання з метою підтвердження правомірності застосування податкової пільги, передбаченої абз.г пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.
Станом на 01.08.2024 року відповідь на відзив від позивача на адресу суду не надходила.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
19.12.2023 ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийняті податкові повідомлення-рішення у відповідності до положень підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до пункту 102.1 статті 102, підпункту 266.7.1, підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України про визначення ОСОБА_1 податкових зобов`язань за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» за 2022 рік:
Згідно розрахунків у спірних податкових повідомленням рішеннях визначенні зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік, по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 за наступними об`єктами:
- квартира, адреса об`єкта нерухомості - АДРЕСА_16 ; загальна площа 121,7 кв.м; дата державної реєстрації права власності 13.05.2016; ставка податку для загальної площі грн/кв.м 78,00; перебувало у власності 12 місяців; сума податкового зобов`язання складає 9492,60 грн.;
- квартира, адреса об`єкта нерухомості - АДРЕСА_17 ; загальна площа 105,9 кв.м; дата державної реєстрації права власності 13.05.2016; ставка податку для загальної площі грн/кв.м 78,00; перебувало у власності 12 місяців; сума податкового зобов`язання складає 8260,20 грн;
- квартира, адреса об`єкта нерухомості - АДРЕСА_18 ; загальна площа 77 кв.м; дата державної реєстрації права власності 13.05.2016; ставка податку для загальної площі грн/кв.м 78,00; перебувало у власності 12 місяців; сума податкового зобов`язання складає 6006,00 грн;
- квартира, адреса об`єкта нерухомості - АДРЕСА_18 ; загальна площа 71 кв.м; дата державної реєстрації права власності 13.05.2016; ставка податку для загальної площі грн/кв.м 78,00; перебувало у власності 12 місяців; сума податкового зобов`язання складає 5538,00 грн.;
- квартира, адреса об`єкта нерухомості - АДРЕСА_19 ; загальна площа 124,5 кв.м; дата державної реєстрації права власності 22.04.2016; ставка податку для загальної площі грн/кв.м 78,00; перебувало у власності 12 місяців; сума податкового зобов`язання складає 9711,00 грн.;
- квартира, адреса об`єкта нерухомості - АДРЕСА_17 ; загальна площа 124,5 кв.м; дата державної реєстрації права власності 13.05.2016; ставка податку для загальної площі грн/кв.м 78,00; перебувало у власності 12 місяців; сума податкового зобов`язання складає 9711,00 грн.;
- квартира, адреса об`єкта нерухомості - АДРЕСА_18 ; загальна площа 95,8 кв.м; дата державної реєстрації права власності 13.05.2016; ставка податку для загальної площі грн/кв.м 78,00; перебувало у власності 12 місяців; сума податкового зобов`язання складає 7472,00 грн.;
- квартира, адреса об`єкта нерухомості - АДРЕСА_20 ; загальна площа 119 кв.м; дата державної реєстрації права власності 17.01.2018; ставка податку для загальної площі грн/кв.м 78,00; перебувало у власності 12 місяців; сума податкового зобов`язання складає 9282,00 грн.;
Позивач вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними та прийнятими з порушенням чинного законодавства, звернувся з даним позовом до суду.
Перевіряючи правомірність прийняття податковим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення по справі, в межах предмету спору та їх обґрунтування, суд виходить з наступного.
Згідно статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Підпунктом 14.1.129 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що об`єкти житлової нерухомості - будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки.
Будівлі, віднесені до житлового фонду, поділяються на такі типи:
а) житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень;
б) прибудова до житлового будинку - частина будинку, розташована поза контуром його капітальних зовнішніх стін, і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну;
в) квартира - ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання;
г) котедж - одно-, півтораповерховий будинок невеликої житлової площі для постійного чи тимчасового проживання з присадибною ділянкою;
ґ) кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах - ізольовані помешкання в квартирі, в якій мешкають двоє чи більше квартиронаймачів.
Згідно із підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.
Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.
До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Статтею 265 ПК України встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України).
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).
Відповідно до пункту «ґ» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України).
База оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік) (підпункт 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України).
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України).
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України).
Згідно із підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:
б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (підпункт 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України).
Відповідно до підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язані щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (підпункт 266.7.4 пункту 266.7 статті 266 ПК України).
Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (підпункт 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 ПК України).
Відповідно до пункту а) підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 26 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Із матеріалів справи вбачається, що до розрахунку грошового зобов`язання за оскарженими податковими повідомленнями рішенням увійшли об`єкти нерухомості - квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , що розташовані за адресою: АДРЕСА_11 , які знаходяться у приватній власності ОСОБА_1 , із розміром частки 1/1. Доказів протилежного матеріали справи містять.
Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР визначено, що питання обліку житлового фонду, об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності, здійснення контролю за його використанням, а також питання визначення технічного стану житлових будинків належать до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.
Рішення про непридатність для проживання належних на праві власності позивачу квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , що розташовані за адресою: АДРЕСА_11 , орану місцевого самоврядування матеріали справи також не містять, що свідчить про те, що вказані квартири є об`єктами оподаткування з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як житлова нерухомість.

Разом з тим, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2020 року у справі № 201/1558/20 не спростовує встановлених у цій справі фактичних обставин справи, що також встановлено постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.01.2022р. у справі №160/13334/20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/103197313), рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2022р. у справі №160/24339/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/103287195) та рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2023р. у справі №160/6687/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/113398666).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так зокрема, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що є одночасно і орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури.

Враховуючи, вищевикладене, суд приходить до висновку про дотримання відповідачем вищезазначеного принципу прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позовних вимог повністю.

Керуючись ст.ст. 9, 73, 77, 90, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко