Справа № 460/3644/24
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2024 року м. Рівне №460/3644/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

доГоловного управління Національної поліції в Рівненській області
про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі по тексту відповідач) про стягнення коштів в сумі 271464,23 грн. як компенсації різниці в заробітній платі (середньому заробітку) за час виконання нижчеоплачуваної роботи та вимушеного прогулу за період з 10.03.2021 по 15.12.2022; про визнання протиправної бездіяльності щодо ухилення належним чином нараховувати та виплачувати заробітну плату (грошове забезпечення) за час виконання нижчеоплачуваної роботи та вимушеного прогулу за період з 10.03.2021 по 15.12.2022; про визнання неправомірними дій щодо неправильного обліку нарахування та виплати заробітної плати (грошового забезпечення) за період листопада та грудня 2020 року.

На обґрунтування позову позивач зазначає, що з наданих відповідачем представнику позивача відповідей на адвокатські запити встановлено отримання позивачем грошового забезпечення за листопад 2020 року у розмірі 19270,98 грн. та за грудень 2020 року у розмірі 45016,20 грн., що прямо впливає на визначення суми середнього заробітку позивача та суми грошового забезпечення за час виконання нижче оплачуваної роботи, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, відповідач протиправно ухилявся від нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення, що призвело до умисного зменшення середнього заробітку, як наслідок, до неправильного розрахунку коштів, що підлягають виплаті як компенсації за втрачений заробіток. Окрім того, відповідач неправомірно вчиняв дії щодо неправильного обліку нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення. При врахуванні архівних відомостей, наданих на адвокатські запити, середньоденний заробіток позивача на посаді начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області становить (64287,18 грн. / 61 день) 1053,89 грн. Відповідачем на виконання рішення суду у справі №460/1297/21 було видано наказ від 16.12.2022 №251о/с, яким встановлений період вимушеного прогулу в період з 10.03.2021 по 15.12.2022 та вирішено виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу із врахуванням сум, що були йому нараховані та виплачені в період із 10.03.2021 по 28.08.2021. Відповідно до наказу від 16.12.2022 №251о/с ОСОБА_1 у грудні 2022 року було виплачено 323707,33 грн. У той же час, у період часу з березня по серпень 2021 року позивачу нарахована та виплачена заробітна плата (грошове забезпечення) у сумі (березень:14364,24 грн. + квітень: 14364,24 грн. + травень: 14507,25 грн. + червень: 14507,25 грн. + липень: 10811,97 грн. + серпень: 8461,54 грн.) 77016,49 грн., а також у вигляді інших нарахувань (по суду), що оподатковуються у грудні 2022 року виплачено 323707,33 грн. Таким чином, позивачем за період виконання нижчеоплачуваної роботи та вимушеного прогулу від ГУНП в Рівненській області отримано заробітної плати (грошового забезпечення) у загальній сумі (77016,49 грн. + 323707,33 грн.) 400723,82 грн.

За період з 10.03.2021 по 15.12.2022 кількість днів виконання нижчеоплачуваної роботи та вимушеного прогулу позивача за посадою начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції Рівненській області становить 646 календарних днів. Грошове утримання (заробітна плата) позивача на посаді начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області за період 10.03.2021 по 15.12.2022 становить 680812,94 грн. (646 х 1053,89 грн.). Таким чином, різниця у середньому заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи та вимушеного прогулу за період з 10.03.2021 по 15.12.2022 становить (680812,94 грн. 400723,82 грн.) 280089,12 грн. Отже, грошове забезпечення за час виконання нижче оплачуваної роботи та вимушеного прогулу, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 280089,12 грн. Разом з тим, відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 у справі №460/2868/22 на користь позивача було стягнуто кошти в сумі 8624,89 грн. Недоотримана частина заробітної плати (грошового забезпечення) за час виконання нижче оплачуваної роботи та вимушеного прогулу за період з 10.03.2021 по 15.12.2022, яке підлягає стягненню з відповідача становить (280089,12 грн. 8624,89грн.) 271464,23 грн.

Також позивач обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що в архівній відомості від 14.03.2022 вказано про нарахування у період листопада-грудня 2020 року грошового забезпечення у розмірі 39921,27 грн., а в архівній відомості від 08.03.2024 вказано про нарахування у період листопада-грудня 2020 року грошового забезпечення 64287,18 грн. Разом з тим, фактично на картку (рахунок) позивача було виплачено кошти в сумі 63242,87 грн., що підтверджується відомостями загальних сум зарахувань за період з 01.11.2020 по 31.12.2020 Довідки ПАТ АБ "Укргазбанк" від 08.02.2022 №10001000. Вказане повністю підтверджує той факт, що грошове забезпечення ОСОБА_1 за листопад та грудень 2020 року в дійсності становило 64287,18 грн., а не як було зазначено у Архівній відомості від 13.03.2022 39921,27 грн. та, у свою чергу, прямо свідчить про неправомірність дій відповідача щодо неправильного обліку нарахування та виплати заробітної плати (грошового забезпечення) позивачу за період листопада та грудня 2020 року.

Позивач вказує, що у формі № 25ДР зазначено отримання ним у 4 кварталі 2020 року (жовтень-грудень 2020 року): нараховано та виплачено дохід у сумі 83558,16 грн., а не як зазначено у Архівній відомості від 14.03.2022 68292,77 грн. У Формах ОК-5 та ОК-7, як сума фактичного заробітку/доходу ОСОБА_1 за жовтень - грудень 2020 року зазначено: 80312,79 грн. (жовтень - 18201,04 грн. + листопад - 18201,04 грн. + грудень - 43910,71 грн. = 80312,79 грн.), а не як зазначено у Архівній відомості від 14.03.2022: жовтень 28371,50 грн., листопад 19635,00 грн. та грудень 20286,27 грн. А відтак, чітко вбачається, що відповідач умисно вчинив дії щодо викривлення даних бухгалтерського обліку, що прямо суперечить вимогам Закону України "Про бухгалтерський та податковий облік в Україні". Внаслідок таких дій ГУ НП в Рівненській області ОСОБА_1 недоотримав грошове забезпечення (заробітну плату) за період з 18.05.2021 по 15.12.2022 у розмірі 209245,96 грн. Таке порушення прав позивача, на його думку, стало можливим внаслідок спотворення ГУ НП в Рівненській області інформації в архівній відомості від 14.03.2022, яка була подана до суду у справі №460/2868/22.

Також позивач вказує, що на виконання рішення суду у справі №460/15410/22 йому було нараховано доплату за роботу в нічний час. Незважаючи на викладене, жодні документи відомостей про нарахування та виплату доплати (доплат) за роботу в нічний час за листопад 2020 року в сумі 51,67 грн. та за грудень 2020 року в сумі 149,66 грн. не містять взагалі.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 10.04.2024 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області в частині позовних вимог про визнання протиправної бездіяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо ухилення належним чином нараховувати та виплачувати заробітну плату (грошове забезпечення) за час виконання нижчеоплачуваної роботи та вимушеного прогулу за період з 10.03.2021 по 18.05.2021, а також про стягнення з Головного управління Національної поліції в Рівненській області коштів як компенсації різниці в заробітній платі (середньому заробітку) за час виконання нижчеоплачуваної роботи та вимушеного прогулу за період з 10.03.2021 по 18.05.2021.

Таким чином, позовними вимогами у справі є: стягнення коштів в сумі 271464,23 грн. як компенсації різниці в заробітній платі (середньому заробітку) за час виконання нижчеоплачуваної роботи та вимушеного прогулу за період з 19.05.2021 по 15.12.2022; про визнання протиправної бездіяльності щодо ухилення належним чином нараховувати та виплачувати заробітну плату (грошове забезпечення) за час виконання нижчеоплачуваної роботи та вимушеного прогулу за період з 19.05.2021 по 15.12.2022; про визнання неправомірними дій щодо неправильного обліку нарахування та виплати заробітної плати (грошового забезпечення) за період листопада та грудня 2020 року.

Ухвалою суду від 10.04.2024 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено строк на усунення недоліків. У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, а тому вона вважається поданою у день її первинного подання до суду.

Ухвалою суду від 29.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено строк на подання відзиву на позов.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. На обґрунтування заперечення відповідач зазначає, що у розпорядженні позивача архівна відомість за період з січня 2020 року по грудень 2020 року була ще до винесення судових рішень у справі №460/2868/22, крім того, така відомість досліджувалася судом, як доказ долучений позивачем разом із додатковими поясненнями під час розгляду справи у порядку письмового провадження. Дана архівна відомість за період з січня 2020 року по грудень 2020 року, яка долучена самим же ж ОСОБА_1 разом із додатковими поясненнями у справі 10.08.2022, є абсолютно однаковою за змістом щодо викладених у ній цифрових значень із архівною відомістю № 1 за період з січня 2020 року по грудень 2020 року, яка отримана ним у відповіді на запит 19.03.2024. Таким чином, 16.12.2022 (момент виплати грошового забезпечення за спірний період) позивач дізнався про порушення його прав, однак звернувся з даним позовом до суду в квітні 2024 року. Враховуючи, що грошове забезпечення за спірний період позивачу було виплачено в грудні 2022 року, що в нього на момент виплати даного грошового забезпечення була архівна відомість №1, яку ним було подано до суду і на яку він посилається, як на підставу перерахунку грошового забезпечення, дана позовна заява має бути залишена без розгляду у зв`язку з пропущенням позивачем строків звернення до суду.

Також відповідач вказує, що відповідно до відповіді УФЗБО ГУНП в Рівненській області № 347/29/03-2024 від 27.03.2024 на виконання ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 у справі № 460/1297/21 УФЗБО в частині виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 , було визначено середній розмір грошового забезпечення за посадою, на якій він перебував до 10.03.2021, та здійснено нарахування грошового забезпечення за вимушений прогул за весь період. Щодо посилання позивача на врахування обставин, встановлених судом в справі №460/2868/22, де середня заробітна плата позивача обчислювалась виходячи з виплат за попередні два місяці роботи-листопад та грудень 2020 року. В даній справі судом було встановлено, що двома календарними місяцями, що передували звільненню, є лютий та січень 2021 року. У період з 11.01.2021 по 15.01.2021 та з 16.01.2021 по 14.02.2021 позивач перебував у відпустці, з 15.02.2021 по 05.03.2021- тимчасова непрацездатність, з 09.03.2021 по 15.03.2021- тимчасова непрацездатність. Судом було застосовано норму, що якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи, тому для розрахунку різниці у заробітку було застосовано два попередні місяці-грудень та листопад 2020 року. Відповідач наполягає на тому, що для визначення розміру середньоденного грошового забезпечення позивача для виплати за час вимушеного прогулу з 10.03.2021, мають братись для розрахунку виплати за січень та лютий 2021 року, а не за листопад та грудень 2020 року, так як це місяці, які передують місяцю, в якому відбувається подія (березень 2021 року). Перебування позивача у відпустках чи його тимчасова непрацездатність не впливають на його розмір грошового забезпечення. Судом в справі №460/2868/22 було встановлено середній заробіток позивача за дані місяці в розмірі 654,45 грн., а не 1057,14 грн., як розраховано позивачем. Судом в даній постанові не були включені до обрахунку додаткові оплати на період карантину за серпень - жовтень 2020 року у розмірі 24000,41 грн. та 358,57 грн. Саме на дані доплати посилається позивач в позовній заяві як на підставу зміни розміру середньоденного грошового забезпечення за листопад та грудень 2020 року та що ніби інформація в архівній відомості №1 за період з січня 2020 року по грудень 2020 року, яка отримана ним у відповідь на адвокатський запит 19.03.2024, відрізняється від інформації, викладеній у архівній відомості, яка наявна у матеріалах справи № 460/2868/22, на що необхідно зазначити наступне.

Крім того, відповідач вказує, що в архівній відомості, яка була видана у березні 2022 року, вказано про нарахування ОСОБА_1 за період листопад-грудень 2020 року, а в архівній відомості від березня 2024 року вказано про нарахування у періоді листопад-грудень 2020 року. У грудні 2020 року було виплачено додаткову доплату, передбачену КМУ від 29.04.2020 №375, за період інший, ніж листопад-грудень 2020 року, на загальну суму 24365,91 грн. У архівній відомості № 1 за період з січня 2020 по грудень 2020 у рядку № 119 вид оплати - додаткова доплата на період дії карантину у колонці «грудень» зазначено суму 24729,93 грн. Якщо від даної суми відняти 1,5 % військового збору отримаємо 24358,98 грн, що становить 24000,41+358,57, це саме та сума, яка була встановлена у рішеннях суду, як доплата на період дії карантину за серпень-жовтень 2020 отримана ОСОБА_1 , та яка правомірно не включалася до обрахунку.

Щодо посилання позивача в позовній заяві на встановлені судом у справі №460/15410/22 обставини, які мали бути враховані при нарахуванні грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 18.05.2021 по 15.12.2022 відповідач зазначає, що грошове забезпечення позивача за час вимушеного прогулу за період з 18.05.2021 по 15.12.2022 було виплачено позивачу 19.12.2022 на підставі рішення суду в справі №460/1297/21, що підтверджується платіжним дорученням №11904 від 16.12.2022. Постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду в справі №460/15410/22 була винесена 20.12.2022. Постанова суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції в даній справі було виконано відповідачем 16.01.2023, що підтверджується платіжним дорученням №28 від 13.01.2023. Також, відповідно до рішення суду першої інстанції в даній справі, яке залишене без змін судом апеляційної інстанції, було визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Рівненській області та зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з 18.01.2016 по 07.01.2021. Таким чином, рішення Рівненського окружного адміністративного суду в справі №460/15410/22 набрало законної сили 20.12.2022, після виконання рішення суду в справі №460/1297/21.

На підставі викладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 у справі №460/1297/21 постановлено:

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (вул. Хвильового, 2, м. Рівне, 33028, ) задовольнити повністю;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 32 о/с від 10.03.2021;

визнати протиправним та скасувати п. 2 наказу Головного управління національної поліції в Рівненській області про притягнення до дисциплінарної відповідальності №1083 від 29.12.2020;

поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 10.03.2021;

рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 10.03.2021 виконується негайно;

стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області (вул. Хвильового, 2,м. Рівне, 33028, ) судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 вирішено:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області задовольнити частково;

рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року в адміністративній справі №460/1297/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовної вимоги про визнання протиправним і скасування п.2 наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області про притягнення до дисциплінарної відповідальності №1083 від 29.12.2020 року, і в цій частині прийняти нову постанову;

відмовити у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасування п.2 наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області Про притягнення до дисциплінарної відповідальності №1083 від 29.12.2020 року;

у решта частині рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року в адміністративній справі №460/1297/21 залишити без змін.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 у справі №460/2868/22, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Головного управління Національної поліції в Рівненській області різницю в середньому заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи за період з 10.03.2021 по 18.05.2021 у розмірі 8624 грн 89 коп (сума зазначена без урахування податків і зборів). У задоволенні позовних вимог про стягнення різниці в заробітку у розмірі 138681 грн 01 коп відмовлено.

На виконання вказаного судового рішення позивачу виплачено кошти в розмірі 8624,89 грн.

Вирішуючи даний спір по суті, суд зазначає таке.

За приписами частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постановах від 12 лютого 2020 року у справі №620/3884/18 (провадження №К/9901/10912/19), від 05 вересня 2019 року у справі №813/1247/17 (провадження №К/9901/49937/18), від 30 жовтня 2018 року у справі №826/12721/17 (провадження №К/9901/37996/18) визначив, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник не обмежується будь-яким строком звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, яка включає всі виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, зокрема й за час вимушеного прогулу, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснено роботодавцем нарахування таких виплат, а тому до спірних правовідносин (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу) не застосовуються положення частини першої статті 233 КЗпП України в частині визначення строку звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №755/12623/19 відступила від висновку об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі №369/10046/18 (провадження №61-9664сво19) задля формування єдиної судової практики щодо застосування частини другої статті 233 КЗпП України до вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі, що передбачений частиною другою статті 235 КЗпП України, оскільки середній заробіток за час вимушеного прогулу є, по суті, неотриманою заробітною платою за невиконання трудової функції не з вини працівника, на яку поширюються норми законодавства про оплату праці. Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Підстав для відступу від правових висновків, викладених у зазначених постановах Верховного Суду України та Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду не вбачається.

У постанові від 28.09.2023 у справі №140/2168/23 Верховний Суд зазначив, що Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. До 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. При цьому, з огляду на згадані правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Враховуючи, викладене позивач має право на звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку чи різниці в заробітку без застосовуються положення частини першої статті 233 КЗпП України.

Частиною сьомою статті 235 КЗпП України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

На підставі наведеного суд наголошує, що добровільне виконання рішення суду боржником є його законодавчо встановленим обов`язком. Зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

Отже, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.

Вказане відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.01.2022 у справі 580/5185/20.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Статтею 236 КЗпП України визначено, що у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

З огляду на встановлені державні гарантії обов`язковості виконання судових рішень, суд зазначає, що затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне обов`язок роботодавця виплатити такому працівникові середній заробіток за весь час затримки або різниці в заробітку за час затримки.

Суд зауважує, що виплата середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання яких виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, згідно зі статтею 236 КЗпП України виплата середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Пунктом 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

З матеріалів справи встановлено, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 у справі № 460/1297/21, окремої ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 у справі № 460/1297/21 та постанови восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2022 у справі № 460/1297/21, а також враховуючи наказ Національної поліції України від 15.12.2020 № 978 «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області», відсутність у штатах ГУНП в Рівненській області посади начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції, Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області прийнято наказ №251 о/с від 16.12.2022.

Вказаним наказом поновлено підполковника поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Вараського районного відділу поліції Головного управління. Національної поліції в Рівненській області, встановивши посадовий оклад 3250 гривень, надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 75%.

Наказано вважати, що в період із 10.03.2021 по 15.12.2022 підполковник поліції: ОСОБА_1 проходив службу на посаді начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області. Виплатити підполковнику поліції ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу із врахуванням сум, що були йому нараховані та виплачені в період із 10.03.2021 по 28.08.2021.

Таким чином, відповідачем рішення суду у справі №460/1297/21 в частині поновлення позивача на посаді виконане лише 16.12.2022.

Як встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили, наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 10.03.2021 №32 о/с По особовому складу (далі Наказ №32 о/с), призначено ОСОБА_1 дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, звільнивши з посади начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Як зазначалося вище, Наказ №32 о/с скасований, а позивача поновлено на посаді начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 10.03.2021.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 у справі №460/2868/22, яке набрало законної сили, стягнуто на користь ОСОБА_1 з Головного управління Національної поліції в Рівненській області різницю в середньому заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи за період з 10.03.2021 по 18.05.2021 у розмірі 8624 грн 89 коп (сума зазначена без урахування податків і зборів).

Позивач в позовній заяві просить стягнути кошти в сумі 271464,23 грн. як компенсації різниці в заробітній платі (середньому заробітку) за час виконання нижчеоплачуваної роботи та вимушеного прогулу.

Відповідно до частини першої статті 94 Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII), поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (частина друга статті 94 Закону №580-VIII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі Порядок №100), який застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац перший пункту 8 Порядку № 100).

Згідно з пунктом 9 розділу І Загальні положення Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Отже, згідно з чинним законодавством нарахування середнього грошового забезпечення проводиться шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім грошовим забезпеченням.

Середньоденне грошове забезпечення поліцейського обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню, та визначається діленням грошового забезпечення за фактично відпрацьовані протягом цих двох місяців календарні дні на число календарних днів за цей період.

Двома календарними місяцями, що передували звільненню є лютий та січень 2021 року.

Як встановлено судовим рішенням у справі №460/2868/22, яке набрало законної сили, у період з 11.01.2021 по 15.01.2021 та з 16.01.2021 по 14.02.2021 позивач перебував у відпустці; з 15.02.2021 по 05.03.2021 тимчасова непрацездатність; з 09.03.2021 по 15.03.2021 тимчасова непрацездатність.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зважаючи на те, що якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи, тому розрахунок різниці у заробітку підлягає обрахуванню із застосуванням двох попередніх місяців грудень та листопад 2020 року.

Зі змісту наявних в матеріалах справи архівних відомостей №1 встановлено, що позивач отримав грошове забезпечення за грудень 2020 року у розмірі 20286,27 грн, за листопад 2020 року у розмірі 19635,00 грн, разом 39921,27 грн.

З матеріалів справи встановлено, що у грудні 2020 року позивачу було виплачено додаткову доплату, передбачену КМУ від 29.04.2020 №375, за період інший, ніж листопад-грудень 2020 року, на загальну суму 24365,91 грн. У архівній відомості № 1 за період з січня 2020 по грудень 2020 у рядку № 119 вид оплати - додаткова доплата на період дії карантину у колонці «грудень» зазначено суму 24729,93 грн. Якщо від даної суми відняти 1,5 % військового збору отримаємо 24358,98 грн, що становить 24000,41+358,57, це саме та сума, яка була встановлена у рішеннях суду, як доплата на період дії карантину за серпень-жовтень 2020 отримана ОСОБА_1 , та яка правомірно не включалася до обрахунку.

Тобто, середньоденний заробіток позивача на посаді начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області становить 654,45 грн.

Вказані вище обставини встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, яка в силу дії частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає доказуванню.

З матеріалів справи встановлено, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2022 у справі №460/1297/21 позивачу виплачено грошове забезпечення в розмірі 318851,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням №11904 від 16.12.2022.

Також судом встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 у справі №460/15410/22, яке набрало законно сили, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо не нарахування та невиплати поліцейському ОСОБА_1 доплати за несення ним служби у нічний час за період з 18.01.2016 по 07.01.2021.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Рівненській області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказ МВС України від 06.04.2016 № 260, здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату доплати за службу у нічний час за період з 18.01.2016 по 07.01.2021.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Рівненській області здійснити відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Позивач зазначає, що на виконання рішення суду у вказаній справі йому було нараховано та виплачено доплату за службу у нічний час. Однак, вказані суми були відображені у бухгалтерських документах щодо виплати заробітної плати позивача.

Суд зазначає, що рішення у справі №460/15410/22 набрало законної сили 20.12.2022, а виплата коштів за вказаним рішенням здійснено 13.01.2023.

Таким чином, розрахунок з позивачем на виконання судових рішень (16.12.2022) проводився до набрання законної сили судовим рішенням у справі №460/15410/22 (20.12.2022), а тому воно і не було враховано відповідачем при виконанні судових рішень.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність свого рішення, дій чи бездіяльності. Поряд з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість. Наведене випливає зі змісту частини першої цієї статті.

Докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог. Натомість, відповідач виконав покладений на нього процесуальний обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо судового збору, то відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розподілу він не підлягає.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення коштів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Рівненській області (вул. Миколи Хвильового, буд. 2,м. Рівне,Рівненська обл.,33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 40108761)

Повний текст рішення складений 01.08.2024.

Суддя Олег ГРЕСЬКО