Справа № 580/6461/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року справа № 580/6461/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 15 від 30.05.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно переглянути заяву ОСОБА_1 від 21.05.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 зарахувати до пільгового страхового стажу за Списком № 2 період роботи на Машинобудівельному заводі Перемога праці з 29.07.1987 р. по 08.05.1998 р., з 01.01.2000 по 31.12.2000, з 20.02.2001 по 27.02.2001; у Військовій частині НОМЕР_1 з 09.12.2019 по 31.07.2022 та прийняти рішення про призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог представниця позивача зазначила, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у зв`язку з досягненням віку та наявністю необхідного спеціального стажу, проте відповідач-2 протиправно відмовив у призначенні пенсії.

Ухвалою від 02.07.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

17.07.2024 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача-2 просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що не було зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 2 період з 09.12.2019 по 31.07.2022 згідно наданої позивачем довідки від 16.05.2024 № 1062, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , оскільки у довідці посада електрогазозварник не відповідає чинному на період роботи Списку № 2, затвердженому Постановою Кабінету міністрів України № 461 від 24.06.2016. Посилання позивача на записи у трудовій книжці як на підставу для зарахування спірних періоди роботи до пільгового стажу вважає безпідставними, оскільки законодавством встановлено чіткі вимоги щодо підтвердження пільгового стажу, а саме - у разі роботи після 21.08.1992 підтвердження відбувається на підставі наказів про результати атестації робочого місця, у разі роботи до 21.08.1992 - підтвердження відбувається документами про характер та умови роботи, зокрема уточнюючої довідки підприємства з посиланням на первинні документи на підставі яких таку довідку видано, з подальшою перевіркою відповідних документів органами Пенсійного фонду України. Вважає, що записи у трудовій книжці можуть підтвердити загальний страховий стаж, проте не пільговий стаж.

17.07.2024 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниці відповідача-1 просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області право позивача на отримання пенсії не порушувалось, отже підстави для визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, а так само зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відновлювати виплату пенсії - відсутні. За доданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди роботи: з 09.12.2019 по 31.07.2022 згідно довідки від 16.05.2024 №1062, яка видана Військовою частиною НОМЕР_1 , оскільки у довідці посада електрогазозварник не відповідає Спискам (Постанові Кабінету міністрів України № 461 від 24.06.2016 року (зі змінами), пільгова довідка потребує перевірки. Пільговий стаж розраховано згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 16.02.2024 № 7102- (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ).

21.05.2024 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Рішенням від 30.05.2024 № 15 відповідач-2 відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, зазначивши, що до пільгового стажу не зараховано період роботи з 09.12.2019 по 31.07.2022 згідно довідки від 16.05.2024 № 1062, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , оскільки у довідці посада електрогазозварник не відповідає Спискам (Постанові Кабінету міністрів України № 461 від 24.06.2016), пільгова довідка потребує перевірки.

Рішення відповідача-2 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивач вважає протиправним, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Частиною першою статті 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 50 років - по 31 березня 1965 року включно.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Суд встановив, що у спірному рішенні пенсійний орган підтверджує наявність страхового стажу згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу у обсязі 33 роки 06 місяців 29 днів. Натомість відмовив у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку відсутністю необхідного пільгового стажу (12 років 6 місяців), не зарахувавши до пільгового стажу позивача періоди роботи згідно довідки від 16.05.2024 № 1062, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , зазначивши, що у довідці посада електрогазозварник не відповідає Спискам (Постанові Кабінету міністрів України № 461 від 24.06.2016), пільгова довідка потребує перевірки.

Надавши оцінку вказаних доводам відповідача-2 щодо недостатності пільгового стажу, суд врахував таке.

Відповідно до пунктів 1, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

У тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Аналіз наведених норм права вказує на те, що у разі відсутності трудової книжки або у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій.

Суд встановив, що до заяви про призначення пенсії позивач подав довідку від 16.05.2024 № 1062, видану Військовою частиною НОМЕР_1 (а.с. 24), відповідно до якої позивач у період з 09.12.2019 по 31.07.2022 працював повний робочий день у Військовій частині НОМЕР_1 , виконував роботу в підземних умовах праці, пов`язану з технічним обслуговуванням, транспортуванням та зберіганням зброї на посаді електрогазозварника електротехнічної групи.

Списками № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 № 461 (чинний на момент роботи позивача) відносять роботу, зокрема газозварника, а також працівників, постійно зайнятих на підземних роботах, пов`язаних з технічним обслуговуванням, транспортуванням та зберіганням зброї (розділ XXXIIІ).

Крім того, наказом Військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2019 № 536 затверджено підсумки атестації робочих місць, відповідно до додатку 1 якого робітнику за посадою електрогазозварник (а.с. 28) підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2.

Суд врахував, що довідка від 16.05.2024 № 1062, видана Військовою частиною НОМЕР_1 підтверджує пільговий характер роботи позивача у спірний період. Таким чином, робота позивача у період з 09.12.2019 по 31.07.2022 на посаді електрогазозварника відноситься до робіт із шкідливими і важкими умовами праці, робота на яких дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2.

Суд врахував, що у вказаній довідці є посилання на відповідні первинні документи, як на підстави внесення записів, довідка засвідчена підписами уповноважених осіб та печаткою Військової частини, не містить виправлень, підчисток, тобто оформлена належним чином, що не викликає у суду сумнівів у достовірності зазначених у ній відомостей.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відмови в зарахуванні вищезазначеного періоду роботи позивача до пільгового стажу роботи позивачки за Списком № 2, оскільки він підтверджений належними та допустимими доказами.

Крім того, відповідно до форми РС право (а.с. 14) відповідач-2 не зарахував до пільгового стажу позивача періоди роботи на Машинобудівельному заводі Перемога праці з 29.07.1987 по 08.05.1998, з 01.01.2000 по 31.12.2000, з 20.02.2001 по 27.02.2001.

З цього питання суд зазначає таке.

Відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач працював на Машинобудівельному заводі Перемога праці з 29.07.1987 на посаді електрозварника ручного зварювання 3 розряду (згідно розпорядження ОК № 396 від 29.07.1987); 15.02.1993 присвоєно 4 розряд електрозварника ручного зварювання ковальсько-пресового цеху (згідно протоколу № 15 від 15.02.1993); Запис № 4 - 20.07.1994 Артемівський машинобудівний завод Перемога праці перетворено на відкрите акціонерне товариство Артеммаш Перемога Праці (згідно наказу № 361 від 28.12.1994); Запис № 5 - 28.08.1997 переведений в ремонтно-механічний цех електрозварником ручного зварювання 4 розряду (згідно переведення № 206 від 28.08.1997); запис № 6 - 01.01.1998 ремонтно-механічний цех перейменовано на механічний цех № 8 (згідно наказу № 271 від 30.12.1997); Запис № 7 - 28.08.1997 переведений в цех № 7 (комплекс очисних споруд) електрозварником ручного зварювання 4 розряду (згідно наказу № 66 від 08.05.1998); Запис № 8 - 27.02.2001 звільнений із заводу згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (згідно розпорядження № 192 від 27.02.2001).

Суд зазначає, що у вказані періоди роботи позивача були чинними:

- список № 2 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах.

У розділі ХХХІІ (Загальні професії) Списку № 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 визначено, що його дія поширюється на електрозварників.

- список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженим постановою КМУ від 11 березня 1994 № 162. У розділі ХХХІІІ (Загальні професії) Списку № 2 визначено, що його дія поширюється на Електрозварників ручного зварювання 906).

Таким чином, робота позивача у періоди з 29.07.1987 по 08.05.1998, з 01.01.2000 по 31.12.2000, з 20.02.2001 по 27.02.2001 на посаді електрозварника ручного зварювання відносяться до робіт з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах за списком № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 та постановою КМУ від 11 березня 1994 № 162.

Суд врахував, що в трудовій книжці є посилання на відповідні накази, як на підстави внесення записів, завірені підписами повноважних осіб та печатками, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, що не викликає у суду сумнівів у їх достовірності.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 13.06.2019 у справі № 195/443/17 та від 22.05.2018 у справі № 683/977/17 право на зарахування до стажу для призначення особі пільгової пенсії підтверджується зокрема відомостями трудової книжки.

Суд також враховує правові висновки Верховного Суду у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 відповідно до яких надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належні записи, що засвідчують вищевказані періоди роботи позивача на роботі, що дає право на державну пенсію на пільгових умовах за Списком № 2, у зв`язку із чим вказані періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Разом з тим, спірне рішення не містить жодних обґрунтувань щодо неврахування вказаних періодів до пільгового стажу позивача.

Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача-2 у відзиві на позов на відсутність уточнюючої довідки, адже така довідка може бути підтвердженням наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Таким чином, суд зазначає, що відсутність уточнюючої довідки про роботу позивача, відомості про яку відображені у трудовій книжці, не може слугувати самостійною та достатньою підставою для неврахування періодів роботи позивача до його пільгового стажу з огляду на їх підтвердження відомостями трудової книжки. Суд зазначає, що робота позивача на посаді електрозварника є самостійною підставою для віднесення до робіт за списком № 2, оскільки постанова Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 та постанова КМУ від 11 березня 1994 № 162 не встановлювали додаткових умов.

Таким чином, наявні у матеріалах справи докази підтверджують наявність у позивача пільгового стажу по Списку № 2 у обсязі значно більшому за необхідний (12 років 6 місяців), у зв`язку із чим суд доходить висновку про необґрунтованість висновків спірного рішення щодо відсутності у позивача достатнього пільгового стажу.

Суд врахував, що обсяг страхового стажу позивача, що підтверджується відповідачем-2, складає 33 років 6 місяців 29 днів. Обсяг пільгового стажу позивача становить більше за необхідний (12 років 6 місяців) відповідно до ст. 114 Закону № 1058. Достатнім також є вік позивача для призначення пенсії (55 років), що відповідач-2 не заперечує.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів спірного рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із чим його належить визнати протиправним та скасувати.

Враховуючі визначені пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування підстави та умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, а також наявність у позивача усіх необхідних умов для призначення пенсії на пільгових умовах вік та стаж (загальний і спеціальний), суд дійшов висновку, що вирішення питання призначення пенсії у цьому випадку не є дискреційним повноваженням Пенсійного органу.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Отже, ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача-2 (як органу, який здійснював розгляд заяви та прийняв протиправне рішення) прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, зарахувавши до його пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 29.07.1987 по 08.05.1998, з 01.01.2000 по 31.12.2000, з 20.02.2001 по 27.02.2001, з 09.12.2019 по 31.07.2022.

Щодо дати з якої позивач набув право на призначення пенсії, суд врахував таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Суд встановив, що 55 річного віку позивач досяг 16.06.2024, у зв`язку із чим, відповідно до вказаних вище приписів ст. 45 Закону № 1058 суд доходить висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку 17.06.2024.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.05.2024 № 15 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняти рішення про призначення з 17.06.2024 ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши до його пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 29.07.1987 по 08.05.1998, з 01.01.2000 по 31.12.2000, з 20.02.2001 по 27.02.2001, з 09.12.2019 по 31.07.2022.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, );

3) відповідач-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83 ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 01.08.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК