Справа № 500/4061/24
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4061/24

02 серпня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо невиплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії її батька ОСОБА_2 згідно з рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року у адміністративній справі №500/3051/20 у розмірі в розмірі 20221,97 грн (двадцять тисяч двісті двадцять одна гривня 97 копійок) в період з 01.04.2019 по 31.03.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити виплату ОСОБА_1 недоотриманої пенсії її батька ОСОБА_2 згідно з рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року у адміністративній справі №500/3051/20 у розмірі в розмірі 20221,97 грн (двадцять тисяч двісті двадцять одна гривня 97 копійок) в період з 01.04.2019 по 31.03.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є єдиною спадкоємицею свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у адміністративній справі №500/3051/20, яке набрало законної сили 22.02.2021, частково задоволений позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Цим рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року.

19.04.2024 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою щодо здійснення виплати недоодержаної пенсії її померлого батька згідно рішення суду. Проте, відповідачем було відмовлено ОСОБА_1 у здійсненні виплати недоодержаної пенсії її померлого батька згідно рішення суду, у зв`язку з відсутністю правових підстав. Позивач вважає дії відповідача протиправними, оскільки вона проживала разом із батьком на день його смерті, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №21/02-14 від 08.05.2024 та є донькою померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 05.04.1991, а отже, відповідно до ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має право на отримання недоодержаної пенсії ОСОБА_2 у зв`язку з його смертю.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують її право на належний рівень пенсійного забезпечення, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 05.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач відзиву у встановлений судом строк не подав.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Позивачка, ОСОБА_1 є дочкою померлого пенсіонера ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданим Луцьким міським відділом ЗАГСу у Волинській області віл 05.04.1991.

ОСОБА_2 перебував на обліку Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі №500/3051/20 позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 згідно оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 згідно оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим спеціальним званням, надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення набрало законної сили 22.02.2021.

На виконання вказаного рішення відповідачем було проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019.

В результаті проведеного перерахунку донарахована різниця в пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.03.2021 склала 20221,97 грн.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 31.10.2023, що видане ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Станом на день смерті ОСОБА_2 , нарахована різниця в пенсії на виконання судового рішення у справі №500/3051/20 у загальному розмірі 432 469,32 грн., відповідачем не була виплачена.

19.04.2024, тобто до спливу шестимісячного строку з дня смерті ОСОБА_2 , позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату їй недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю свого батька, оскільки являється єдиною спадкоємицею.

Даний факт підтверджується Довідкою про склад спадкоємців №21/02-14 від 08.05.2024, що виданою Приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ліщиною О.П.

Листом №1900-0504-8/20570 від 26.04.2024 ГУ ПФУ в Тернопільській області відмовило позивачці у виплаті недоотриманих сум пенсій її батька та повідомило заявницю ОСОБА_1 , що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі №500/3051/20 ОСОБА_2 було нараховано суми коштів, які станом на 26.04.2024 не виплачені. Вказана сума заборгованості обліковується в автоматизованій базі даних обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах). Виплата заборгованості за рішенням суду буде проведена після виділення коштів на ці витрати. Також звернуто увагу на те, що у разі смерті заявника рішення суду може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом з ухвалою суду про заміну сторони її правонаступником.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно зі статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частина 1). У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (частина 3).

Отже, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини.

В іншому випадку, якщо у цей проміжок часу такі особи не звернулися, то сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової природи - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року за № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частин першої-третьої статті 61 Закону № 2262-XII суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Отже, Закон визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді зокрема пенсії яка належала спадкодавцеві, але не була ним одержана за життя. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, для яких спільно з отримувачем цих сум, є доходом сім`ї.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч.1 ст.52 Закону №1058-IV та ч.1 ст.61 Закону №2262-XII, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч 2 ст.52 Закону №1058-IV, ч.3 ст.61 Закону №2262-XII), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Виходячи з викладеного, ч.1 ст.61 Закону №2262-ХІІ запроваджено спеціальне правило, в силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Однією з умов виплати пенсії, що не включається до складу спадщини, вказаним вище особам є те, що пенсія повинна бути призначена, обчислена, нарахована до виплати, але недоодержана за життя померлого пенсіонера.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 затверджено «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок №3-1).

Згідно із п.п.3, 4 Порядку №3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається заявником до органу, що призначає пенсію, через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Крім того, ст.1227 Цивільного кодексу України установлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, згідно з наведеними приписами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, а батьки і дружина (чоловік) мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Таке саме право мають також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_2 , спільно проживала разом з батьком, і вона звернулась до відповідача за виплатою недоодержаної пенсії до закінчення шестимісячного строку з дня смерті пенсіонера, а саме 19.04.2024 року. При цьому нарахованою на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/3051/20 від 26.11.2020, але не виплаченою ОСОБА_2 на момент його смерті залишилась пенсія в сумі 20 221,97 грн.

Таким чином, позивач дотрималась умов, які визначені ст.61 Закону №2262-XII та Порядком №3-1. Однак отримала відмову викладену в листі, з мотивів відсутності правових підстав для такої виплати.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 в силу положень ст.61 Закону №2262-XII має право на одержання суми пенсії, що підлягали виплаті її батьку ОСОБА_2 , і які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Натомість відповідач, відмовляючи їй у виплаті суми недоодержаної пенсії, діяв протиправно та усупереч приписам вищенаведених норм законодавства.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 не є стягувачем по справі №500/3051/20, оскільки правовідносини щодо виплати суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, є відмінними від правовідносин, які виникають у ході виконання судових рішень.

Стаття 61 Закону №2262-XII прямо зобов`язує відповідача виплатити недоодержану пенсіонером пенсію у зв`язку з його смертю, особам, які належать до кола осіб, визначених цією ж статтею та які звернулись за такою виплатою не пізніше 6 місяців з дня смерті пенсіонера.

Те, що недоодержана пенсія нарахована на виконання судового рішення, не змінює її правову природу.

Відтак, суд висновує, що дії відповідача, які викладені у листі №1900-0504-8/20570 від 26.04.2024 року щодо невиплати позивачці недоодержаної пенсії її батька ОСОБА_2 згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі №500/3051/20 у розмірі 20 221,97 грн. є протиправними.

Враховуючи протиправність дій відповідача щодо невиплати позивачці недоодержаної пенсії її батька ОСОБА_2 згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі №500/3051/20 у розмірі 20 221,97 грн., у суду є всі підстави для зобов`язання відповідача здійснити виплату ОСОБА_1 недоодержаної пенсії її батька ОСОБА_2 згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі №500/3051/20 у розмірі 20 221,97 грн.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті суми пенсії в розмірі 20 221,97 грн., що підлягала виплаті її батьку ОСОБА_2 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі №500/3051/20, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити виплату ОСОБА_1 недоотриманої держаної пенсії її батька ОСОБА_2 згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі №500/3051/20 за період з 01.04.2019 року по 31.03.2021 року у розмірі 20 221,97 грн.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 02 серпня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

Головуючий суддя Осташ А.В.