Справа № 160/11466/24
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
02 травня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якій просить:
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровські області зарахувати до пільгового стажу роботи по Списку №2 період роботи з 06.08.1993 року по 20.02.2000 рік, на посаді машиніста конвеєра та бункерувальника з повним робочим днем на поверхні, та зарахувати до пільгового стажу роботи по списку №1 період роботи з 31.10.2022 року по 15.03.2024 року на посаді машиніста підземних установок з повним робочим днем в шахті;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з дня наступного за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 15 березня 2024 року, згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХII, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» під 02.03.2015 №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що вона 28 березня 2024 року (вперше) та 11 квітня 2024 року (вдруге) зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
07 травня 2024 року на адресу відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області направлено ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками.
08 травня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області отримано ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.
21 травня 2024 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву вх.№1941/24, в якому представник відповідача-1 з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
28 березня 2024 року та 11.04.2024 року ОСОБА_1 зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії та додані до них документи розглядалися територіальними органами Пенсійного фонду України.
Станом на 11.10.2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повних 43 роки та не досягла пенсійного віку, встановленого пунктом "б" статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (50 років).
На час звернення за призначенням пенсії 28.03.2024 року, ОСОБА_1 досягла повних 50 років та не досягла пенсійного віку, встановленого пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (55 роки).
Відповідно до розрахунку стажу (форма РС-право) розрахованого по 31.12.2023 року, страховий стаж ОСОБА_1 становить 32 роки 02 місяці 03 дні, з них пільговий стаж за Списком №2 - 06 років 08 місяців 17 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Для підтвердження пільгового характеру робіт з 06.08.1993 по 17.09.2007 та з 31.10.2022 по 15.03.2024 позивачем було надано довідку від 15.03.2024 № 204, видану ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля».
Відповідно до вищезазначеної довідки атестація робочих місць на підприємстві за умовами праці проводилася згідно наказів №120-к від 22.02.1995, №108 від 21.02.2000, №580 від 28.01.2022, розпорядження №7 від 03.01.2006.
Вищезазначена довідка складено з порушенням вимог до її оформлення, визначених Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Так, згідно наведеного зразка (додаток №5) обов`язковими реквізитами довідки є дата її складання, номер реєстрації, посилання на ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" про зловживання, підписи керівника, начальника відділу кадрів та головного бухгалтера.
Оскільки довідка від 15.03.2024 року №204 не містять підпису головного бухгалтера та начальника відділу кадрів (наявний підпис провідного фахівця групи з адміністрування персоналу, який не має права підпису за відсутності довіреності), відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №1 періодів роботи на її підставі.
З урахуванням викладеного, представник відповідача-1 просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження, відповідач-2 відзиву на позовну заяву не надав, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався.
Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вищезазначене, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 17 червня 1992 року, має наступні записи про пільговий стаж за Списком №2:
Запис №8 - на підставі наказу №381к від 06 серпня 1993 року переведена машиністом конвеєра 3 розрядку;
Запис №9 - на підставі наказу №730к від 26 вересня 1995 року переведена бункерувальником 2 розряду з повним робочим днем на поверхні;
Запис №10 - на підставі розпорядження №733 від 10 травня 2007 року направлена на курси операторів пульта керування;
Запис №11 - 06 серпня 2007 року повернута на займане місце роботи по закінченню курсів;
Запис №15 - на підставі наказу №212/4к від 31 жовтня 2022 року, переведена учнем машиніста підземних установок на період навчання та виробничої практики з повним робочим днем у шахті;
Запис №16 - на підставі наказу №241/6к від 02 листопада 2022 року направлена на курси за професією машиніст підземних установок з відривом від виробництва;
Запис №17 - на підставі наказу №224/9к від 16.11.2022 року направлена на виробничу практику учнем машиніста підземних установок з повним робочим днем у шахті;
Запис №18 - на підставі наказу №246/21к від 16.12.2022 року, з 17 грудня 2022 року переведена машиністом підземних установок 3 розряду дільниці стаціонарного обладнання з повним робочим днем у шахті;
На підставі наказу №580то від 28.01.2022 року - за результатом атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1;
Запис №19 - на підставі наказу №256/71к від 30 грудня 2022 року переведена машиністом підземних установок 3 розряду дільниці водовідливу та осушення з повним робочим днем у шахті;
Запис №20 - на підставі наказу №55/8к від 17 березня 2023 року переведена машиністом підземних установок 3 розряду на дільницю шахтного транспорту з повним робочим днем у шахті.
28 березня 2024 року ОСОБА_1 вперше звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
"Пенсійний вік, визначений пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць.
Зниження пенсійного віку відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (список №2) особам, які набули не менше половини необхідного пільгового стажу (а саме не менше 5 років) на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи жінкам. Страховий стаж особи - 32 роки 2 місяці 3 дні.
Пільговий стаж по списку № 2 - відсутній
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
Відповідно до наданих документів до страхового стажу зараховані всі періоди роботи.
Відповідно до наданих документів до пільгового стажу не зараховані періоди роботи з 06.08.1993 по 15.03.2024 по довідці №204 від 15.03.2024, оскільки довідка не відповідає додатку N5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, а саме: довідка повинна бути видана за трьома підписами.
Також зазначаємо, що в наданих документах не долучена довіреність №109.
За наданими документами право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 відсутнє, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж. За умови надання додаткових документів право на призначення пенсії буде переглянуто.
11 квітня 2024 року ОСОБА_1 вдруге звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
"Звернення гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 11.04.2024 (зареєстроване за № 1022) на призначення пенсії по віку на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (за Списком № 2) розглянута. Встановлено: Заявник працює.
Відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого пунктом 2 частини 2 статті 114, право на пенсію на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші.
Працівникам, які не мають такого стажу роботи з шкідливими й важкими умовами праці, але мають не менш як половину стажу на таких роботах, за наявності відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, зазначеного абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону, жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, диплом, документи про стаж), страховий стаж складає 32 роки 2 місяці 4 дні.
Стаж роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 складає 6 років 8 місяців 17 днів.
До страхового стажу згідно наданих документів зараховано всі періоди роботи.
До пільгового стажу згідно довідки №204 від 15.03.2024 не враховано періоди роботи з 06.08.1993 року по 20.02.2000 року, оскільки до "Переліку робочих місць, професій та посад робітників яким підтверджено право на пільгове забезпечення" від 22.02.1995 не долучено наказу про результати проведення атестації робочих місць; з 31.10.2022 по 15.03.2024, оскільки до ЕПС не долучено наказу про проведення атестації робочих місць та "Переліки робочих місць, професій та посад робітників яким підтверджено право на пільгове забезпечення'.
Прийняте рішення: відмовити гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (за Списком № 2) в зв`язку з відсутністю встановлено віку пунктом 2 частини 2 статті 114 - 55 років та необхідного пільгового стажу".
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого пунктом 2 частини 2 статті 114, право на пенсію на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші.
Працівникам, які не мають такого стажу роботи з шкідливими й важкими умовами праці, але мають не менш як половину стажу на таких роботах, за наявності відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, зазначеного абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону, жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Судом встановлено, що станом на момент звернення до відповідача-1 з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 досягла віку 50 років.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 17 червня 1992 року, має наступні записи про пільговий стаж за Списком №2:
Запис №8 - на підставі наказу №381к від 06 серпня 1993 року переведена машиністом конвеєра 3 розрядку;
Запис №9 - на підставі наказу №730к від 26 вересня 1995 року переведена бункерувальником 2 розряду з повним робочим днем на поверхні;
Запис №10 - на підставі розпорядження №733 від 10 травня 2007 року направлена на курси операторів пульта керування;
Запис №11 - 06 серпня 2007 року повернута на займане місце роботи по закінченню курсів;
Запис №15 - на підставі наказу №212/4к від 31 жовтня 2022 року, переведена учнем машиніста підземних установок на період навчання та виробничої практики з повним робочим днем у шахті;
Запис №16 - на підставі наказу №241/6к від 02 листопада 2022 року направлена на курси за професією машиніст підземних установок з відривом від виробництва;
Запис №17 - на підставі наказу №224/9к від 16.11.2022 року направлена на виробничу практику учнем машиніста підземних установок з повним робочим днем у шахті;
Запис №18 - на підставі наказу №246/21к від 16.12.2022 року, з 17 грудня 2022 року переведена машиністом підземних установок 3 розряду дільниці стаціонарного обладнання з повним робочим днем у шахті;
На підставі наказу №580то від 28.01.2022 року - за результатом атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1;
Запис №19 - на підставі наказу №256/71к від 30 грудня 2022 року переведена машиністом підземних установок 3 розряду дільниці водовідливу та осушення з повним робочим днем у шахті;
Запис №20 - на підставі наказу №55/8к від 17 березня 2023 року переведена машиністом підземних установок 3 розряду на дільницю шахтного транспорту з повним робочим днем у шахті.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналогічне положення міститься також і в статті 48 Кодексу законів про працю України, згідно з якою трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
Суд зазначає, що норми пункту 3 Порядку передбачають обов`язковість витребування уточнюючих довідок для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, в той час як у трудовій книжці позивача містяться записи про роботу позивача у спірні періоди та наявні дані про його посаду та зазначені реквізити документів, на підставі яких такі відомості внесені, тому суд зазначає, що в даному випадку неврахування відповідачем-2 спірних періодів до пільгового стажу позивача є необґрунтованим.
Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.
Згідно пункту 1.1 цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (підпунктом 2.2 Інструкції).
Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (підпункт 2.3 Інструкції).
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).
Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162.2.10.
Окрім того, відповідно до вимог пункту 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний".
Відповідності до пункту 2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Таким чином, здійснення записів у трудовій книжці власником або уповноваженим ним органом покладено на останніх, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.
Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
При цьому, суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку №22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.
Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала.
Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.
Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу.
Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним.
Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
Відповідно пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року.
Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці.
При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтями 13, 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Для підтвердження пільгового характеру робіт з 06.08.1993 року по 17.09.2007 року та з 31.10.2022 року по 15.03.2024 року ОСОБА_1 було надано довідку від 15.03.2024 року №204, видану ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля».
Суд також бере до уваги уточнення відповідача-1, однак у зв`язку з тим, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, суд приходить до висновку, що спірні періоди роботи позивача зараховуються до стажу її роботи за Списком №1 та за Списком №2.
Щодо призначення пенсії, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
При цьому, суд не може перебирати на себе функції органу, що здійснює підрахунок періоду пільгового стажу ОСОБА_1 .
Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, позовні вимоги про зобов`язання відповідача-1 здійснити ОСОБА_1 з 15 березня 2024 року призначення, нарахування та виплату пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є передчасними та спрямовані на захист ще не порушених прав позивача, що суперечить статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, у той час як судовий захист може надаватися лише порушеним правам.
З урахуванням викладеного та зважаючи, що не всі періоди пільгового стажу зараховані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та не здійснений обрахунок пільгового стажу за Списком №1 та №2 в роках, місяцях та днях, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині призначення пенсії з дня наступного за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 15 березня 2024 року, є передчасними.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 968,96 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ "Таскомбанк" №7838-8894-7910-6695 від 19 квітня 2024 року.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник