Справа № 420/3229/24
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/3229/24

Перша інстанція: суддя Попов В.Ф.,

повний текст судового рішення

складено 27.05.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Філімович І.М.

за участю:

представника позивача Фещик Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправно бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправно бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії, в якій позивачка просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 по особовому складу від 07.01.2024 р. №2-РС в частині увільнення ОСОБА_1 від займаної посади та зарахування у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.01.2024 р. №7 в частині увільнення ОСОБА_1 від займаної посади та зарахування у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на посаді солдата резерву взводу резерву 328 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .

Від військової частини НОМЕР_1 до суду надійшло клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду іншої справи за позовом позивачки до в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 щодо оскарження наказу про переведення з в/ч НОМЕР_3 до в/ч НОМЕР_4 , яке судом протокольно розглянуте та відхилене за своєю необґрунтованістю, оскільки справи не є пов`язаними між собою.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представниця позивачки зазначила, що ОСОБА_1 проходила військову службу у в/ч НОМЕР_1 , але 07.01.2024 року її увільнили від займаної посади та зарахували у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з відсутністю понад 10 діб у військовій частині. Зазначене відображене у наказах по особовому складу та стройовій частині. Накази є протиправними, оскільки самовільно військову частину не залишала, а з 11.12.2023 р. до 23.12.2023 р. перебувала на стаціонарному лікуванні, про що достеменно відомо уповноваженим особам. Службове розслідування не проводилось, пояснення не відбирались. Зазначає, що 25.12.2023 року була побита одним із своїх командирів на території частини за фактом чого порушено відповідне кримінальне провадження і тільки після цього виникло питання про самовільне залишення військової частини з метою тиску. Пояснила, що і по сьогодні перебуває у військовій частині та виконує окремі доручення керівництва.

Військова частина НОМЕР_1 відзив на позовну заяву не надала.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 по особовому складу від 07.01.2024 р. №2-РС в частині увільнення ОСОБА_1 від займаної посади та зарахування у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.01.2024 р. №7 в частині увільнення ОСОБА_1 від займаної посади та зарахування у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) поновити ОСОБА_1 ( НОМЕР_6 ) на посаді солдата резерву взводу резерву 328 запасної роти військової частини НОМЕР_1 з 08.01.2024 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( НОМЕР_6 ) грошове забезпечення військовослужбовця за час вимушеного прогулу з 08.01.2024 по 22.05.2024 року включно.

В частині поновлення на посаді та виплати грошового забезпечення за один місяць рішення суду підлягає негайному виконанню.

На вказане рішення суду Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року по справі №420/3229/24 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосуванні норми матеріального права та порушені норми процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

22.07.2024 року (вхід.№32068/24) на адресу суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 адвоката Фещик Наталії Миколаївни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 року у справі №420/3229/24 відхилити. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 року у справі №420/3229/24 залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вбачається з матеріалів справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 17.11.2023 року №84-РС визначено увільнити від займаних посад і призначити старшого солдата ОСОБА_1 , діловода служби інфраструктурного забезпечення логістики військової частини НОМЕР_2 , солдатом резерву взводу резерву 328 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .

Наказом військової частини НОМЕР_2 від 25.11.2023 року №330 визначено старшого солдата ОСОБА_1 , діловода служби інфраструктурного забезпечення логістики військової частини НОМЕР_2 , призначену наказом командира військової частини НОМЕР_1 №84-РС від 17.11.2023 року солдатом резерву взводу резерву 328 запасної роти військової частини НОМЕР_1 вважати, що справи та посаду здала і вибула до нового місця служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2024 року №2-РС (по особовому складу) увільнено старшого солдата ОСОБА_1 від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до п.14 ст.116 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», а саме військовослужбовці, що відсутні понад 10 діб у військовій частині (а.с. 68).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2024 року №7 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_1 , солдата резерву взводу резерву 328 запасної роти військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до п.14 ст.116 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», розпорядження командира військової частини НОМЕР_7 від 03.10.2022 року №1528/3/1060, а саме військовослужбовці, що відсутні понад 10 діб у військовій частині (а.с. 69).

Не погоджуючись з вищевказаними наказами №2-РС від 07.01.2024 року та №7 від 07.01.2024 року, та вважаючи їх протиправними, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається «Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженим Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 (далі Положення № 1153/2008).

Згідно з вимогами п.14 ст.116 Положення №1153/2008 зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі.

Наказ №7 від 07.01.2024 року є наказом по стройовій частині, про що вказується в тексті наказу.

Згідно з вимогами п.14 ст.116 Положення № 1153/2008 зарахування військовослужбовців в розпорядження посадових осіб можливе тільки на підставі наказу по особовому складу.

Відповідно до вимог п.144-1 Положення № 1153/2008 для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (Далі ЄРДР) на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до ч.4 ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Згідно з вимогами п.144-3 Положення №1153/2008 звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу. У разі відсутності повноважень щодо звільнення з посади військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини подає витяг з ЄРДР безпосередньо посадовій особі, яка має таке право, для видання наказу по особовому складу. Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади, видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини.

ОБГРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Колегія суддів зазначає, що відповідно до оскаржуваних наказів позивачка увільнена від займаної посади у зв`язку із відсутністю у військовій частині понад 10 діб, що є дисциплінарним проступком, за фактом якого у відповідності до вимог ч.1 ст.84 Дисциплінарного статуту з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та ступеня вини проводиться службове розслідування.

Проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України який затверджений Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608 (далі Порядок №608).

Згідно з вимогами п.1 розділу 1 Порядку №608 службове розслідування проводиться стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів).

Пунктом 3 розділу ІІ цього Порядку визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно до вимог п.1 розділу IV Порядку №608 передбачено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

З урахуванням вищенаведених приписів законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що прийняттю оскаржуваних наказів має передувати службове розслідування з метою встановлення всіх обставин щодо відсутності позивачки у військовій частині та подальшого її звільнення з цих підстав.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, представник позивачки пояснила, що про проведення службового розслідування позивачці нічого не відомо, але щодо підстав побиття, перебування на лікуванні як поважної причини відсутності остання надавала рапорт командиру частини за власною ініціативою.

Крім того, колегія суддів зауважує, що наказ №7 є наказом по стройовій частині, підставою для його ухвалення є наказ командира військової частини НОМЕР_1 по особовому складу від 07.01.2024 року №

АДРЕСА_1 , з Наказом командира військової частини НОМЕР_1 по особовому складу від 07.01.2024 року №2-РС ОСОБА_1 ознайомлено не було, відповідно зміст цього документу та підстави його видачі позивачці невідомий. З огляду на вищезазначене, виключно наказом командира військової частини по особовому складу військовослужбовця можливо зарахувати у розпорядження командира військової частини.

Колегія суддів наголошує, що судом першої інстанції неодноразово у підготовчому судовому засіданні вживались заходи щодо витребування доказів, заперечень які б спростовували заявлені позовні вимоги.

Суд першої інстанції у своїх ухвалах зазначав про необхідність надання копій документів, на підставі яких прийняті оскаржувані накази.

Однак, всі вимоги суду відповідачем були проігноровані, в результаті чого суд своєю ухвалою змушений був витребовувати документи у Міністерства Оборони України, але окрім належно завірених копій оскаржуваних наказів інших документів чи заяв по суті надано не було.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже, колегія суддів вважає, що, оскільки відповідач не надав суду матеріалів службового розслідування чи інших доказів на підтвердження правомірності прийнятих наказів, то докази вчинення позивачкою дисциплінарного проступку відсутні.

Стосовно доказів перебування на стаціонарному лікуванні, які надала позивачки суду та які містяться в матеріалах справи, а також рапорти щодо повідомлення її про підстави звільнення, відповідачем не спростовані.

Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Крім того, у цій справі суд першої інстанції вважав за необхідне застосувати приписи ч.2 ст.9 КАС, згідно яких суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вказане стосується стягнення грошового забезпечення позивачки за час вимушеного прогулу.

Такі вимоги ОСОБА_1 не заявляла, але з метою недопущення повторного звернення до суду із зазначеними вимогами, а також повного і ефективного захисту порушеного права, суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачці грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В цій частині колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з метою повного і ефективного захисту порушеного права позивачки від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, вийти за межі позовних вимог, а саме: зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачці грошове забезпечення військовослужбовця за час вимушеного прогулу з 08.01.2024 року по 22.05.2024 року включно.

У відповідності до вимог ч.1. ст.77 КАС України позивачкою доведені ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги.

Відповідач, в свою чергу, не надав суду належні та допустимі докази щодо обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду першої інстанції, з якою погоджується суд апеляційної інстанції, не відповідає вимогам, зазначеним у ч.2 ст.2 КАС України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 02.08.2024 року.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко