Справа № 420/7614/24
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7614/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №87 від 22.02.2024р;

- зобов`язати Відповідача 2 зарахувати до загального стажу Позивача всі періоди роботи згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Відповідача 2 призначити та виплачувати Позивачу пенсію з моменту досягнення пенсійного віку, а саме 26.01.2024р. та довічно.

Ухвалою суду від 13.03.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Справу розглянуто з урахуванням перебування судді ОСОБА_2 у відпустці.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, але рішенням ГУ ПФУ в Харківській області №87 від 22.02.2024 відмовлено у призначенні пенсії. Позивач зазначає, що відповідачем під час прийняття оспорюваного рішення безпідставно не було зараховано до страхового стажу періоди її роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.08.1981 року. Зазначає, що трудова книжка містить виправлення у прізвищі, але таке виправлення було здійснено у зв`язку із одруженням, про що здійснено відмітки та зазначено на титульному аркуші трудової книжки, завірено підписом уповноваженої особи та скріплено печаткою. Позивач зазначає, що після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_3 », про що відповідачу надавалася довідка про укладення шлюбу. При цьому відповідач до уваги не було взято надану довідку, та зазначено, що така довідка може бути прийнята до уваги на території України за умови про вставлення апостилю. Позивач зазначає, що посилання ГУ ПФУ в Харківській області на лист Міністерства соціальної політики України від 12.01.2023 року №411/0/2-23/54 як на підставу неврахування довідки № 115 від 02.08.2022 про укладення шлюбу є безпідставним, оскільки вказаний лист датований пізніше ніж була отримана довідка.

27.03.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому відповідач вважає вимоги, викладені у позовній заяві необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Розглянувши надані разом із заявою про призначення пенсії документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було встановлено, що у позивача був відсутній необхідний для призначення пенсії страховий стаж у розмірі 30 років. При цьому, до страхового стажу не було зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 26.08.1981. Всупереч Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях від 20.06.1974 року №162, трудова книжка позивача не містить посилань на дату та номер документа, на підставі якого було змінено прізвище особи з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_3 ". Враховуючи виявлені порушення, територіальний орган Пенсійного фонду України правомірно не зарахував до страхового стажу позивача періоди згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 26.08.1981. Щодо вимоги позивача про зарахування стажу та призначення пенсії вказує, що після реєстрації заяви Позивача від 14.02.2024 органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на пенсію, в розумінні Порядку №22-1, є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, а тому питання щодо зарахування стажу та повторного розгляду питання про призначення пенсії має розглядати саме Головне управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

10.04.2024 року до суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому відповідач також не погодився з викладеними позовними вимогами та просив відмовити у їх задоволенні. При розрахунку страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 26.08.1981, оскільки на титульній сторінці зміна прізвища завірена неналежним чином, а саме відсутня дата документу на підставі якого зроблено виправлення прізвища з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_3 », що не відповідає вимогам п.2.13 Інструкції №58, а саме, зміна записів у трудовій книжці про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Довідку за № 115 від 22.08.2002 не взято до розгляду, оскільки згідно листа Міністерства соціальної політики України від 12.01.2023 № 411/0/2-23/54 документи, необхідні для призначення пенсій, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991 року, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року. У довідці про укладення шлюбу № 115 від 22.08.2002 року, виданій Бурлинським с/с відділу РАЦС аппарата Карабаликського району Костанайської області - відсутній апостиль.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

14.02.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду заяви позивача від 14.02.2024 року про призначення пенсії, ГУ ПФУ в Харківській області рішенням №87 від 22.02.2024 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком, оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж.

У рішенні зазначено, що до загально страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 26.08.1981р., оскільки на титульній сторінці зміна прізвища завірена неналежним чином, а саме відсутня дата документу на підставі якого зроблено виправлення прізвища з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_3 », що не відповідає вимогам п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29 липня 1993р. №58.

Довідку №115 від 02.08.2022р. не взято до розгляду, оскільки згідно листа Міністерства соціальної політики України від 12.01.2023р. №411/0/2-23/54 документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991р., про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються для призначення пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року. В довідці про укладання шлюбу №115 від 02.08.2022року, виданій Бурлинським с/с відділу РАЦС апарата Карабаликського району Костанайської області, апостиль відсутній.

Позивач не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, звернулася до суду із даним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).

За приписами статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Приписами частин 1, 2, 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У відповідності до частини 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 названого Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

За приписами п.26 Порядку №637 якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974р. №162 (зі змінами) (далі Інструкція №162), що була чинна на момент видачі позивачеві трудової книжки від 26.08.1981 серії НОМЕР_2 , трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу; прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань, заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і уставами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції і про виплачені у зв`язку із цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не вносяться.

Пунктом 2.6 Інструкції №162 передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно з п.2.8 Інструкції №162 Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції №162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Пунктом 2.12. Інструкції № 162 передбачено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Згідно п. 2.13 Інструкції № 162 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні приписи містяться у Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110.

При цьому, п.1.2 Інструкції №58 від 29.07.1993р. передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Пунктами 2.11-2.12. Інструкції № 58 передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком надано трудову книжку серії НОМЕР_2 від 26.08.1981 року.

На титульній сторінці трудової книжки зазначено, що видана трудова книжка на ім`я " ОСОБА_6 " ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата заповнення 26.08.1981 року.

Разом із тим, в подальшому прізвище " ОСОБА_5 " перекреслено та зазначено нове " ОСОБА_7 ". Згодом прізвище " ОСОБА_7 " перекреслено та зазначено нове " ОСОБА_8 ".

Пунктом 2.13 Інструкції №58 передбачено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Суд зауважує, що титульний аркуш трудової книжки містить підстави зміни у прізвищі, а саме зазначено, що зміна прізвища з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_7 " відбулася у зв`язку із реєстрацією шлюбу, зазначено реквізити свідоцтва про шлюб, підпис особи, яка здійснила зміну прізвища, а також записи скріплені печаткою підприємства.

Враховуючи зазначене, відповідачем не доведено, що позивачем порушено п. 2.13 Інструкції, а тому не доведено неможливість зарахувати періоди роботи позивача відображені у трудовій книжці. Суд зазначає, що формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах. Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України. Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, записи про періоди роботи позивача, визначені в трудовій книжці повинні бути досліджені пенсійним органом при обчисленні страхового стажу для вирішення питання щодо права позивача на отримання пенсії.

Крім того, у довідці про укладення шлюбу №115 від 02.08.2022 року, виданої в Казахській Республіці Костанайської області, зазначено, що " ОСОБА_6 " ІНФОРМАЦІЯ_1 уклала 22.10.1983 року шлюб із " ОСОБА_9 ", і після одруження дружині присвоєно прізвище " ОСОБА_7 ".

У зазначеній довідці також зазначено серію та номер свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 , який збігається із серією та номером, зазначеними на титульній сторінці трудової книжки.

Суд зазначає, що пенсійним органом довідку про укладення шлюбу №115 від 02.08.2022 року не взято до розгляду на підставі відсутності апостиля компетентного органу держави, в якій такий документ був складений. Відповідна вимога обґрунтована листом Міністерства соціальної політики України від 12.01.2023 року №411/0/2-23/54.

Суд не може погодитися із такими твердженнями відповідача, враховуючи наступне.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 "Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав" під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача, що довідка про укладення шлюбу №115 від 02.08.2022 року видана раніше дати листа Міністерства соціальної політики України №411/0/2-23/54, тому абсурдно застосовувати відповідний лист до зазначеної довідки.

Таким чином, твердження пенсійного органу про необхідність проставлення на довідці про укладення шлюбу №115 від 02.08.2022 року апостиля, на переконання суду, є необґрунтованим.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №87 від 2202.2024 року про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню з підстав необґрунтованого незарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 26.08.1981 року з підстав не завірення належним чином зміни прізвища позивача.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 26.08.1981 року, а також зобов`язати призначити та виплачувати пенсію з моменту досягнення пенсійного віку та довічно, то суд відмовляє у їх задоволенні, враховуючи те, що такі вимоги є передчасними.

Суд зауважує, що ГУ ПФУ в Харківській області взагалі не дослідувало зміст трудової книжки та підрахунок стажу відповідно до її даних, оскільки безпідставно не взяло до уваги зміст трудової книжки стосовно трудової діяльності позивача, не здійснило відповідний підрахунок стажу позивача та передчасно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за відсутності необхідного стажу у позивача.

Враховуючи вищезазначене, суд, із урахуванням ст. 9 КАС України, вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту права позивача та визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №87 від 22.02.2024 року про відмову у призначенні пенсії, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 14.02.2024 та здійснити належний підрахунок страхового стажу позивача у відповідності до записів, які містяться у трудовій книжці НОМЕР_2 від 26.08.1981 року та прийняти відповідне рішення за результатом розгляду заяви та документів.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд вважає необхідним у відповідності до вимог ст. 139 КАС України стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Часткове задоволення позовних вимог не впливає на суму судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки кількість задоволених вимог фактично не відрізняється від кількості заявлених, та тих, за які такий збір сплачувався.

Сума судового збору підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, оскільки саме цим управліннями прийнято протиправне рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 263, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №87 від 22.02.2024 року про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.02.2024 року про призначення пенсії із здійсненням належного підрахунку страхового стажу ОСОБА_1 відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 26.08.1981 року та прийняти за результатом розгляду заяви та перерахунку страхового стажу рішення по суті заяви.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.