Справа № 420/10065/24
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

I. Зміст позовних вимог

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач 1, ВЧ НОМЕР_1 ) та Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач 2, ВЧ НОМЕР_2 ), у якому з урахуванням уточнених позовних вимог від 22.04.2024 р., просить:

- визнати протиправною відмову у звільненні за сімейними обставинами військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення, яким звільнити з лав Збройних Сил України ОСОБА_1 на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", через сімейні обставини, а саме: у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

II. Позиція сторін

На обґрунтування вказаних вимог позивач зазначає, що є військовослужбовцем та проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 . Позивач вказує, що відповідно до довідки від 11.01.2024 №34-02-13 до складу моєї сім`ї входять дружина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відтак, маючи на утриманні ОСОБА_3 та враховуючи, що її біологічний батько ОСОБА_4 ніякої участі в утриманні власної дитини не приймає, позивач безпосередньо звертався з рапортом до командира військової частини НОМЕР_2 про його звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", через сімейні обставини, а саме: у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. Проте, листом від 25.02.2024 року за номером 1604/1007 командування військової частини НОМЕР_1 повідомила, що не вбачає підстав для його звільнення. Позивач не погоджується із такою відмовою, вказуючи, що згідно статті 269 Сімейного кодексу України він є обов`язок утримувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважає її своєю дитиною і членом нашої родини. При цьому, вказує, що за результатами звернення до Київського районного суду Одеської області про встановлення факту утримання неповнолітньої дитини йому було відмовлено у розгляді справи через наявність спору з командуванням та необхідністю звернення до адміністративного суду. Враховуючи, що біологічний батько падчерки ніякої участі в утриманні дитини не приймає, відповідно позивач в свою чергу має обов`язок утримувати падчерку, тому вважає, що може бути звільнений з військової служби на підставі «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , що стало підставою до звернення до суду з цією позовною заявою .

Відповідачі не скористалися правом у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали суду від 29.04.2024 року про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву, електронний примірник якої доставлено до електронних кабінетів відповідачів 01.01.2024 року, що підтверджується відповідними довідками, що наявні в матеріалах справи ( а.с. 69, 69 зв.с.) .

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

III. Процесуальні дії у справі

08.04.2024 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

22.04.2024 року позивачем подано заяву про усунення недоліків, до якої позивач надав нову редакцію позовної заяви .

Ухвалою суду від 29.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Цією ж ухвалою зобов`язано ВЧ НОМЕР_2 та ВЧ НОМЕР_1 разом з відзивом на позов надати суду належним чином засвідчені копії наступних документів: подання позивача про звільнення з додатками до нього ( у разі їх наявності), оскаржувану відмову про звільнення позивача за сімейними обставинами пояснення з доказами та нормативно-правовим обґрунтуванням підстав оскаржуваної відмови.

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до наказу ГК ЗСУ №2897 від 05.12.2023 р. займає посаду - офіцер групи розвідки штабу військової частини НОМЕР_2 відповідно до наказу, що підтверджується посвідченням офіцера № НОМЕР_3 (а.с.14)

14.05.2022 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №834. ( а.с. 16)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , видане 10.07.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міжрегіонального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 487, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьком є ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_5 . ( а.с. 17)

Довідкою Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області від 11.01.2024 №34-02-13 виданою ОСОБА_1 про те, що до його складу сім`ї входять дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 18)

У змісті позову позивач вказує, що безпосередньо звертався з рапортом до командира військової частини НОМЕР_2 , в якому просив звільнити його з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", через сімейні обставини, а саме: у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

25.02.2024 року командир військової частини НОМЕР_1 листом за № 1604/1007 на вих. № 33/01/340 від 21.02.2024 р. повідомив командира військової частини НОМЕР_2 , про те, що командуванням військової частини опрацьовано подання ВЧ НОМЕР_2 щодо звільнення з лав ЗСУ молодшого лейтенанта ОСОБА_1 за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", через сімейні обставини, а саме: у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. За результатами розгляду наданих позивачем документів не вбачається підстав для звільнення молодшого лейтенанта ОСОБА_1 з огляду на недоведеність обставин перебування на утриманні військовослужбовця неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зокрема, в наданому пакеті документів відсутні докази усиновлення або встановлення опіки чи піклування молодшим лейтенантом ОСОБА_1 або позбавлення батьківських прав (іншого усунення від права утримання вищезазначеної неповнолітньої особи) біологічного батька неповнолітньої - ОСОБА_4 . ( а.с. 24)

Позивач вважаючи дану відмову відповідача протиправною, звернувся до суду із даною позовною заявою.

V. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до статті 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє станом на сьогоднішній день.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), яким передбачено, зокрема

- захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає, у тому числі, проходження військової служби. ( частина 2, 3 статті 1 Закону № 2232-ХІІ);

- проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; (абзац другий частини другої статті 2 Закону № 2232-ХІІ);

- від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону № 2232-XII).

- військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби, зокрема, під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) ( підпункт «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ);

- звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України. ( абзац перший частини 7 статті 26 Закону № 2232-ХІІ);

- військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема, під час дії воєнного стану: перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці ( абзац 5 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-ХІІ);

Відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), зокрема

- цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі. (пункт 1 розділу І Положення № 1153/2008).

- звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється:) під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них; ( абзац 2 підпункту 2 пункту 225 Положення № 1153/2008).

- військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. (пункт 233 розділу XII Положення 1153/2008)

Відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (із змінами і доповненнями) та Указу Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 затверджена Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України ( далі - Інструкція № 170), якою передбачено, зокрема,

- Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153. ( пункт 1.1 розділу I Інструкції № 170)

- звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення. ( абзац перший пункту 12.1 розділу XII Інструкції № 170).

- перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції. ( пункт 12.11 розділу XII Інструкції № 170).

- через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 та визначено підпунктом «г» пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років) (пункт 5 Додатку 19 до Інструкції).

VI. Оцінка суду.

Спірність питання у даній справі полягає у правомірності відмови відповідача у звільнені позивача з військової служби під час дії воєнного стану на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII, а саме, через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема, перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

При цьому, як зазначено в оскаржуваній відмові командира військової частини № НОМЕР_1 , єдиною підставою для такої відмови стало недоведеність є недоведеність позивачем - військовослужбовцем обставин перебування на його утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки в наданому пакеті документів відсутні докази усиновлення або встановлення опіки чи піклування ОСОБА_1 або позбавлення батьківських прав (іншого усунення від права утримання вищезазначеної неповнолітньої особи) біологічного батька неповнолітньої - ОСОБА_4 ..

З огляду на зміст оскаржуваної відмови, то відповідачі не заперечують щодо перебування на утриманні позивача (військовослужбовця) же двох дітей віком до 18 років.

При цьому, суд вказує, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду. ( ч. 9 ст. 80 КАС України).

Враховуючи не виконання відповідачами ухвали суду від 29.04.2024 року про надання суду рапорт позивача про його звільнення з військової служби за сімейними обставинами з додатками до нього, тому керуючись частиною 9 статті 80 КАС України суд визнає обставину щодо перебування на утриманні позивача (військовослужбовця) же двох дітей віком до 18 років такою, що не є спірною.

Вказане також підтверджується тим, що надані позивачем до позову докази свідчать, що спірним є лише питання щодо перебування на утриманні військовослужбовця третьої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка за позицією позивача перебуває у нього на утриманні, а біологічний батько ОСОБА_3 ніякої участі в утриманні власної дитини не приймає.

Вирішуючи дані спірні правовідносини, суд враховує наступне.

Як зазначалось вище та підтверджується матеріалами справи, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 10.07.2013р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міжрегіонального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №487, батьками ОСОБА_3 є матір мати ОСОБА_5 , а батьком ОСОБА_4 .

При цьому, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 834, ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 з 14.05.2022 р., внаслідок якого прізвище дружини - ОСОБА_2 .

Відтак, ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 та падчеркою - позивача ОСОБА_1 .

Законом України «Про внесення зміни до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо додаткової підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану» від 20.09.2022 №2599-ІХ, внесено зміни підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідно до яких, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий час, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Отже, законодавець не ставить право військовослужбовця на звільнення з військової служби у залежність від того, чи рідні діти перебувають у нього на утриманні, водночас вирішальне значення має саме факт перебування дітей на утриманні.

Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст. 180 СК України).

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб.

Обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч. 2 ст. 166 СК України).

Разом з тим, сімейне законодавство визначає безумовний обов`язок щодо утримання батьками своїх неповнолітніх дітей, однак стосовно вітчима (мачухи) передбачені певні застереження.

Згідно з ч.1 ст. 260 СК України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Так, в силу положень ч.1 ст.268 Сімейного кодексу України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Тобто, в контексті спірних відносин, позивач мав би обов`язок по утриманню неповнолітніх дітей своєї дружини, якщо б їх матір, батько або зазначені у цій нормі особи (у разі їх наявності) з поважних причин не могли б надавати їм належного утримання.

Аналогічний висновок наведений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 14 грудня 2023 року у справі № 160/11228/23 (адміністративне провадження № К/990/35121/23).

З огляду на вказане, основний довід позивач, що в межах даних спірних правовідносин, визначальним фактом є не батьківство, а саме утримання трьох і більше дітей, спростовується вищевказаним.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження перебування на утриманні у позивача неповнолітньої падчерці ОСОБА_3 надано, зокрема,

- довідку від 11.01.2024р. № 34-02-13, видану Маяківською сільською радою, за якою до складу сім`ї ОСОБА_6 входять: дружина ОСОБА_7 та донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

- заочне рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 28.10.2019 р. у справі № 516/94/19, яким стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі 2118 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дини відповідного віку (а.с.21) .

- розрахунок заборгованості від 04.01.2024р. за виконавчим провадження № 60972366, за яким у зв`язку з відсутністю у відділі державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції інформації щодо місця роботи боржника ОСОБА_4 , за період з 01.04.2020 р. по 01.01.2024 року значиться заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому листу № 516/94/19, виданого 03.12.2019р. Теплодарським міським судом Одеської області у сумі 116 490, 00 грн. (а.с.23).

З огляду вищевказане правове регулювання спірних правовідносин та висновки Верховного Суду вище перелічені документи не є доказами того, що матір та батько неповнолітньої ОСОБА_3 або інші особи (у разі їх наявності), перелічені у ч.1 ст.268 Сімейного кодексу України, з поважних причин не могли б надавати їй належного утримання.

Таким чином, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами перебування на утриманні у нього, як військовослужбовця, трьох і більше дітей віком до 18 років, як наявність підстав для звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII на час звернення з рапортом, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

VII. Висновок суду

Частиною 1 ст. 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

VIII. Розподіл судових витрат

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених позивачем вимог та звільнення позивача від сплати судового збору, а відповідачами не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) та Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

.