Справа № 440/986/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 р. Справа № 440/986/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2024, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, м. Полтава, повний текст складено 11.04.24 у справі № 440/986/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач) звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі за текстом також відповідач), у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшеної до 100000,00 грн, у період стаціонарного лікування та перебування у відпустці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) з 09.03.2023 по 26.10.2023.

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшеної до 100000,00 грн, у період стаціонарного лікування та перебування у відпустці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) з 09.03.2023 по 26.10.2023.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я за період з 01 червня 2023 року по 24 жовтня 2023 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, збільшену до 100000 грн, за період перебування на стаціонарному лікуванні за період з 01 червня 2023 року по 24 жовтня 2023 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення в цій частині прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач наголошує на неврахуванні судом першої інстанції того, що в частині позовних вимог за червень 2024 року позивач звернувся з пропуском строку звернення до суду. Звертає увагу, що період з 08 вересня 2023 року по 21 вересня 2023 року включений за рішенням суду першої інстанції до загального строку нарахування та виплат додаткової винагороди 100000 грн, тоді як відсутні будь-які дані медичних установ про перебування ОСОБА_1 на лікуванні у цей час, а отже рішення суду про нарахування та виплату додаткової винагороди 100000 грн за період 08 вересня 2023 року по 21 вересня 2023 року позивачу є помилковим і підлягає скасуванню. Вказує, що позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби лише у жовтні 2023 року та надав копію свідоцтва про хворобу та про непридатність як підставу звільнення, але раніше не інформував відповідача про факт непридатності до військової служби.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з квітня 2022 по 27.10.2023 перебував на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 .

Упродовж періоду з 07.11.2022 по 24.10.2023 перебував на лікуванні, пов`язаному з пораненням.

У довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 3205 від 26.12.2022 вказано, що за обставин 06.11.2022 в ході виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини в районі населеного пункту Курдюмівка Бахмутського району Донецької області під час мінометного та СПГ обстрілу збройними силами російської федерації отримав вибухову травму.

У спірному періоді (09.03.2023 по 26.10.2023) позивач перебував на лікуванні:

з 08.03.2023 по 05.04.2023 у КНП "Тернопільська обласна клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради, про що свідчить виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 03798;

з 05.04.2023 по 18.04.2023 у КНП "Міська комунальна лікарня № 3" ТМР, про що свідчить виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 1231;

з 19.04.2023 по 17.05.2023 у КНП "Міська комунальна лікарня № 3" ТМР, про що свідчить перевідний епікриз з медичної карти стаціонарного хворого № 1357;

02.05.2023 позивачем отримано Свідоцтво про хворобу № 841/13 де вказано, що "Травма, поранення ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини", а також за Наказом МОЗ України № 370 від 04.07.2007 ТРАВМА ТЯЖКА;

з 17.05.2023 по 21.06.2023 у КНП "Тернопільська обласна клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради, про що свідчить про що свідчить виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 03798;

з 21.06.2023 по 05.07.2023 у КНП "Зіньківська міська центральна лікарня" Зіньківської міської ради, про що свідчить виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3040;

з 05.07.2023 по 19.07.2023 у КНП "Тернопільська обласна клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради, про що свідчить виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №10340;

з 19.07.2023 по 10.08.2023 у КНП "Міська комунальна лікарня № 3" ТМР, про що свідчить виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 2453;

з 11.08.2023 по 07.09.2023 у КНП "Міська комунальна лікарня № 3" ТМР, про що свідчить виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 2699/658;

з 22.09.2023 по 24.10.2023 у КНП "Зіньківська міська центральна лікарня" Зіньківської міської ради, про що свідчить виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2880.

Посилаючись на те, що відповідач безпідставно не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду, збільшену да 100000,00 грн, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 за період з 09.03.2023 по 26.10.2023, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з огляду встановлені обставини справи та приписи чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень, під час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 01.06.2023 по 24.10.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, з огляду на таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 17, 46 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом статей 17, 65 Конституції України громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції. Тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати їх додатковими гарантіями соціального захисту відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Щодо осіб, на яких покладено обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей ч. 5 ст. 17 Конституції України передбачено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, визначеними ст. 46 Конституції України (абз. 2, 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 р. № 12-р/2018).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі за текстом - Постанова № 168).

Відповідно до п. 1 Постанови № 168 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень.

Абзацом 4 пункту 1 Постанови № 168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно з пунктом 1-2 Постанови № 168 (в чинній редакції) виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, особи, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії включаються до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень.

З аналізу наведених норм Постанови № 168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Водночас Постанова № 168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Отже, особи, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії включаються до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень.

Судом установлено, що у спірних правовідносинах вказані умови дотримані та підтверджуються довідкою Військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) позивача від 26.12.2022 за № 3205, а також виписками із медичної карти стаціонарного хворого.

Отже, позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Довідкою Військової частини НОМЕР_1 підтверджено, що у період березень, квітень, травень 2023 року позивачу виплачено, у тому числі, додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету міністрів України від 28.02.2022 за № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану" у розмірі 100000,00 грн.

Медичними документами підтверджено, що 24.10.2023 позивач припинив лікування.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за періоди з 01.06.2023 по 24.10.2023.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині періоду з 08 вересня 2023 року по 21 вересня 2023 року, то цей проміжок часу позивачем був використаний для отримання направлення на переведення з одного медичного закладу в інший, оскільки під час перебування позивача на лікуванні у медичному закладі Військова частина НОМЕР_1 не надіслала направлення для продовження лікування позивача та він був змушений самостійно після тяжкого поранення прибути до Військової частини НОМЕР_1 для отримання направлення для продовження лікування, що відповідачем не спростовано.

Так, пунктом 1 Постанови № 168 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Враховуючи викладене висновок суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я за період: з 01.06.2023 по 24.10.2023 з покладенням на відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, збільшену до 100000 грн, за період перебування на стаціонарному лікуванні за період з 01.06.2023 по 24.10.2023, є обґрунтованим і законним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права неправильним.

Щодо посилання відповідача на те, що в частині позовних вимог за червень 2024 року позивач звернувся з пропуском строку звернення до суду, то колегія суддів зазначає, що відповідно до рапорту від 28.08.2023, який був долучений до позовної заяви, позивач повідомляв Військову частину НОМЕР_1 про невиплату зарплати та додаткової винагороди та додавав до рапорту перелік медичних закладів, де проходив лікування (у тому числі довідки, виписки та епікризи), однак жодної відповіді надано не було, що відповідачем не спростовано.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що при звільненні військовослужбовця видається грошовий атестат щодо грошового забезпечення військовослужбовця, де вказуються виплатити, здійснені за період служби у Збройних Силах України. Позивачу надано грошовий атестат № 1844/6993 від 31.10.2023, де було вказано, що відповідно до Наказу Військової частини НОМЕР_1 від 09.03.2024 виплата грошового забезпечення позивачу припинена у зв`язку з перебуванням на лікуванні більше 4-х місяців.

Отже, відповідь на рапорт від 28.08.2023 від Військової частини позивачу не надходила, а підставу неотримання своєї виплати військовослужбовець дізнався із грошового атестату від 31.10.2023, після чого 26.01.2024 звернувся до суду з позовом.

Тобто строк звернення до суду з позовом у цій справі в частині позовних вимог за червень 2024 року позивачем не пропущено, що підтверджується матеріалами справи та обставинами, встановленими судовим розглядом.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З урахуванням приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2024 у справі № 440/986/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк