Справа № 520/21074/24
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

01 серпня 2024 року Справа № 520/21074/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Садова М.І., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), до військової частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за весь час затримки кінцевого розрахунку,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_2 , у якому просить: зобов`язати відповідача надати суду звіт про виконання судового рішення по справі № 520/4192/24 на користь позивача (процесуальне питання, пов`язане з виконання судового рішення); стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки 6 місяців, починаючи з 11.12.2023 (момент видачу судового наказу у справі № 520/4192/23) по 28.06.2024 (позовна вимога); накласти на керівника відповідача, відповідального за виконання судового рішення штраф за невиконання рішення суду про стягнення грошового забезпечення компенсації за невикористану додаткову відпустку на користь позивача у сумі, встановленій чинним законодавством (процесуальне питання, пов`язане з виконання судового рішення).

Ухвалою судді від 30.07.2024 роз`єднані кілька поєднаних в одному провадженні вимог та виділено в самостійне провадження процесуальне питання щодо виконання рішення суду у справі № 520/4192/23, а саме: - зобов`язати відповідача надати суду звіт про виконання судового рішення по справі № 520/4192/24 на користь позивача; - накласти на керівника відповідача, відповідального за виконання судового рішення штраф за невиконання рішення суду про стягнення грошового забезпечення - компенсації за невикористану додаткову відпустку на користь позивача у сумі, встановленій чинним законодавством. Адміністративній справі присвоєно новий єдиний унікальний номер № 520/21406/24.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 в частині позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, залишити у провадженні адміністративної справи № 520/21074/24.

Вважаю, що цей адміністративний позов необхідно залишити без руху, виходячи з наступних мотивів.

Щодо сплати судового збору за подання адміністративного позову до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

ОСОБА_1 наводить аргументи про те, що звільнена від сплати судового збору за подання адміністративного позову до суду у відповідності до п. п. 1, 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Із позовних вимог установлено, що позивач не просить поновити його на посаді та стягнути заробітну плату, адже наявними мають бути ці дві вимоги у сукупності, а відтак підстав для застосування цієї норми щодо звільнення позивача від сплати судового збору не установлено.

Разом із тим, стягнення з роботодавця середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні не є заробітною платою, оскільки не входить до структури заробітної плати. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є спеціальним видом відповідальності роботодавця, відповідно на вказані вимоги позивача також не поширюються положення пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", за яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Позовна вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні є майновою вимогою.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30.01.2019 у справі №910/4518/16.

Позивачем у адміністративному позові зазначено, що звільнений від сплати судового збору у відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій - у справах, пов`язаних з порушенням його прав. Статус учасника бойових дій підтверджено копією посвідчення серії НОМЕР_4 .

Попри те, такі твердження позивача щодо звільнення від сплати судового збору суд оцінює критично, виходячи з наступних мотивів.

Статус, права, пільги учасників бойових дій встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

У контексті вищенаведених законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що «гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

За висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі «Хаджіанастасіу проти Греції», пункти 32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя («KREUZ v. POLAND» № 28249/95).

Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону України №3674-VI в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Суд дійшов висновку, що вимоги позивача спрямовані на захист її права як військовослужбовця щодо отримання належних сум при звільненні з військової служби та не стосується питань його соціального захисту як учасника бойових дій, про які йдеться у статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, а тому судовий збір має бути сплачений на загальних підставах.

Наведена правова позиція викладена, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року (справа № 545/1149/17), в постанові Верховного Суду від 19.10.2020 (справа №240/934/20).

З огляду на викладене вище, приходжу до переконання про те, що позивачу слід сплатити судовий збір на загальних підставах.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначається ціна прозову. Оте, оскільки позивачем заявлено перед судом вимогу майнового характеру, то у відповідності до вказаної норми необхідно вказати ціну позову.

Водночас, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (частини четверта статті 161 КАС України).

Однак, суд позбавлений можливості визначити суму судового збору за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, оскільки позивачем не визначена сума, яка підлягає стягненню, та не надано довідку, яка б містила відомості про виплати ОСОБА_1 за останні два календарні місяці роботи, що передували події звільнення, з якою пов`язана відповідна виплата.

Таким чином, позивачу слід визначити розмір судового збору, згідно з положень 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (за подання адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та сплатити такий за наступними реквізитами: Отримувач коштів - ГУК Харків обл/мХар Основ`ян/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37874947, Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), Код банку отримувача (МФО) - 899998, Рахунок отримувача - UA4020661, Код класифікації доходів бюджету - 22030101, Призначення платежу*;101;__________, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________(ПІБ чи назва установи, організації позивача), Харківський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

При цьому, позивач повинен надати суду оригінал або копію платіжного документа про сплату судового збору.

Щодо викладу вимог щодо предмету спору та їх обґрунтування.

Згідно зі п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Із адміністративного позову убачається, шо позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.12.2023 по 28.06.2024, при цьому не наводить та не надає суду жодних доказів, які б підтверджували виплати позивачу за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, з метою подальшого обрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який врегульований Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, та відсутність таких доказів унеможливить суд провести відповідний розрахунок середнього заробітку з метою подальшого обов`язкового виконання судового рішення.

Відтак позивачу необхідно уточнити позовні вимоги і викласти такі у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України.

Щодо строку звернення позивача до суду із адміністративним позовом.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з частиною шостою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивач наводить аргументи про те, що рішення суду від 17.04.2024 № 520/4192/24 відповідачем не виконано на момент подання адміністративного позову до суду, ані у добровільному, ані у примусовому порядку через органи державної виконавчої служби, однак жодних доказів цього суду не подано, що унеможливлює установити дотримання позивачем строку звернення до суду із вказаним позовом.

Відповідно до частин першої та другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, приходжу переконання, що оскільки адміністративний позов подано без додержання вимог ч. 1 ст. 123, ст. ст. 160, 161 КАС України, а відтак таку необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху у відповідності до ч. 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 241, 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частина НОМЕР_2 про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за весь час затримки кінцевого розрахунку - залишити без руху.

Надати позивачу строк протягом десяти днів з вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з належним обґрунтуванням поважності причин пропуску строку та доказів поважності таких причин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя М. І. Садова