Справа № 520/24282/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Супрун Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 р. Справа № 520/24282/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.05.2024, м. Харків, по справі № 520/24282/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , з 21.11.2022 по 12.05.2023 року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінети Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького склади та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії; не перерахування та не виплати ОСОБА_1 , грошової компенсації за невикористану основну (за 2021, 2022 та 2023 роки) та додаткову відпустку як учаснику бойових (за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2023 роки) з урахуванням виплачених сум та з урахуванням індексації грошового забезпечення; не перерахування розміру грошового забезпечення та складові грошового атестату, а також не направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області грошового атестату і довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення позивачу пенсії, складені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначених шляхам множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 та включити у довідку про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії суми індексації грошового забезпечення для проведення перерахунку основного розміру пенсії; ненарахування та невиплата ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ст. 15 Закону України від 20.12.1991№2011-ХІІ з урахуванням розмірів посадового окладу за військовим (спеціальним) званням , визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законо на 01.01.2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 до Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 .

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати а ІНФОРМАЦІЯ_5 виплатити ОСОБА_1 , з 21.11.2022 року по 12.05.2023 року грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінети Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців. осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії; військову частину НОМЕР_1 нарахувати а ІНФОРМАЦІЯ_5 виплатити ОСОБА_1 , грошову компенсацію за невикористану основну (за 2021, 2022 та 2023 роки) та додаткову відпустку як учаснику бойових (за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2023 роки) з урахуванням виплачених сум та з урахуванням індексації грошового забезпечення; ІНФОРМАЦІЯ_5 перерахувати ОСОБА_1 , розмір грошового забезпечення та складові грошового атестату, а також направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області грошового атестату і довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення позивачу пенсії, складені відповідно до постанови Кабінети Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіц шляхам множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 та включити у довідку про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії суми індексації грошового забезпечення для проведення перерахунку основного розміру пенсії; ненарахування та невиплата ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ст. 15 Закону України від 20.12.1991№2011-ХІІ з урахуванням розмірів посадового окладу за військовим (спеціальним) званням , визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 до Постанови КМУ №704 від 30.08.2017.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Суд вийшов за межі позовних вимог.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 з 21.11.2022 по 12.05.2023 року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінети Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького склади та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати, а ІНФОРМАЦІЯ_5 виплатити ОСОБА_1 з 21.11.2022 року по 12.05.2023 року грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінети Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців. осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо не перерахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану основну та додаткову відпустку як учаснику бойових, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) перерахувати, а ІНФОРМАЦІЯ_5 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану основну та додаткову відпустку як учаснику бойових, з урахуванням виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо не складання та не направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області грошового атестату і довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення ОСОБА_1 пенсії, складених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначених шляхам множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови КМУ №704 від 30.08.2017, для проведення перерахунку основного розміру пенсії.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 скласти та не направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області грошовий атестат і довідку про розмір грошового забезпечення для обчислення ОСОБА_1 пенсії, складених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначених шляхам множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови КМУ №704 від 30.08.2017, для проведення перерахунку основного розміру пенсії.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо не нарахування та не виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінети Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати, а ІНФОРМАЦІЯ_5 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ст. 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінети Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_5 подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що відповідач не був належним чином проінформований про розгляд справи, з огляду на те, що позивачем зазначено іншу електронну адресу (яка фактично створена на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі". Вказує, що позовна заява та ухвала про відкриття в паперовій формі Фінансовому Управлінню Генерального Штабу Збройних сил України направлена не була. По суті задоволених вимог вказує, що позивач був звільнений за підпунктом "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України (через такі сімейні обставини або інші поважні причини: один з подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років), водночас постанова КМУ №413 не містить такої підстави для звільнення, у зв`язку з якою був звільнений позивач. Тому вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допустив неправильне тлумачення приписів абзацу 2 п. 2 ст. 15 Закону України №2011-ХІІ, а також застосував норми Закону №2011-ХІІ у випадку, коли вони не підлягають застосуванню, а відтак допустив неправильне застосування норм матеріального права. Крім того, вважає що у спірних правовідносинах відсутня подія прийняття Урядом України, як єдиним компетентним суб`єктом права з даного питання, у період з 29.01.2020 по дату звернення позивача до суду, постанови КМУ з приводу збільшення розмірів посадових окладів за званнями у порядку п. 4 Закону, тому відповідачем не здійснено жодних протиправних дій при розрахунку грошового забезпечення позивача із використанням прожиткового мінімуму працездатної особи в розмірі "1762,00 грн.".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що він не був належним чином проінформований про розгляд справи, з огляду на те, що відповідач на момент подачі позивачем позову не був зареєстрований в системі ЄСІТС, йому не надходили матеріали позовної заяви в паперовій формі. Вважає, що позивач пропустив строки звернення до суду, адже повинен був дізнатися про порушення свого права на перерахунок грошового забезпечення, у тому числі щодо перерахунку грошового забезпечення станом на 01.01.2022, а тому шестимісячний строк пропущено. Вважає, що з 29.01.2020 через рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, яким скасовано п. 6 Постанови №103, зазначений у пункті 4 Постанови №704 став знову чинним у попередній редакції. На думку відповідача це скасування не впливає на процедуру перерахунку розмірів окладу Позивача, оскільки рішення суду не створило підстав для такого перерахунку. Відновлення положень Постанови №103 через скасування пункту 6 не відновлює порядок, який був встановлений в Постанові №704.

Позивач правом на подачу відзиву на апеляційні скарги не скористався.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 20.09.2012 по 21.11.2022 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно з витягом із наказу військової частини НОМЕР_2 від 21.11.2022 року №148 позивача було призначено на посаду в ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

У період з 21.11.2022 року по 12.05.2023 року позивач проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 12.05.2023 року №106 позивача звільнено у запас за підпунктом «г» пункту 3 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за сімейними обставинами).

Військова частина НОМЕР_1 знаходиться на фінансовому забезпеченні при ІНФОРМАЦІЯ_5.

Після звільнення позивачу видано довідку від 12.05.2023 №305/312 про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та абзацу 8 пункту 7 постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 (зі змінами) /а.с.11/ та грошовий атестат від 12.05.2023 №305/154 /а.с.12/, які видані Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України.

Позивач звертався до відповідачів щодо перерахунку грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, грошової компенсації за невикористану основну та додаткову відпустку як учаснику бойових з урахуванням виплачених сум та з урахуванням індексації грошового забезпечення, направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області грошового атестату і довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення позивачу пенсії із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначених шляхам множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови КМУ №704 від 30.08.2017, щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), листом від 12.07.2023 року №370/6589 зазначив, що військова частина НОМЕР_1 власних казначейських рахунків не має та перебуває на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_5 і не має змоги провести нарахування та виплату будь-яких грошових коштів./а.с. 14/

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_5, листом від 20.07.2023 року №305/1459 зазначив, що нарахування (виплата) позивачу грошового забезпечення здійснювалося на підставі витягів із наказів командира військової частини НОМЕР_1 у повному обсязі. Також, зазначив про відсутність підстав для здійснення перерахунку розміру грошового забезпечення за період з 01 січня 2020 року по 12 травня 2023 року, перерахунку грошової компенсації за невикористану основну та додаткову відпустки як учаснику бойових дій, а також проведення відповідної виплати, та надання нового атестату і довідки про розмір додаткових видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці перед звільненням.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що у період з 21.11.2022 по 31.12.2022 грошове забезпечення позивача має обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 р. за Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік"; а у період з 01.01.2023 по 12.05.2023 грошове забезпечення позивача має обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 р. за Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", а тому порушене право позивача на отримання грошового забезпечення у належному розмірі підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідачів щодо не нарахування грошового забезпечення позивача, компенсації за невикористану основну та додаткову відпустки як учаснику бойових дій, обчислених з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, та оформлення і направлення пенсійному органу нової довідки та грошового атестату.

Застосувавши інститут виходу за межі позовних вимог, суд обтяжив відповідача - Військову частину НОМЕР_1 , донарахувати, а відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_5 (оскільки Військова частина НОМЕР_1 знаходиться на фінансовому забезпеченні при ІНФОРМАЦІЯ_5), виплатити позивачу відповідні суми грошового забезпечення позивача, компенсації за невикористану основну та додаткову відпустки як учаснику бойових дій, обчислених з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, з урахуванням уже виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів, а також скласти та направити пенсійному органу нову довідку та грошовий атестат для обчислення позивачу пенсії з урахуванням перерахованих виплат.

Задовольняючи вимогу про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків суд керувався тим, що у позивача наявна вислуга років (календарних 25 років 09 місяців 11 днів), та відсутні докази виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за вислугою 10 років.

Водночас, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про включення у довідку про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії суми індексації грошового забезпечення та урахування сум індексації при перерахунку компенсації за невикористану основну та додаткову відпустки як учаснику бойових дій, суд першої інстанції виходив з того, що з наявних у справі довідок вбачається, що позивачу індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась.

Колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції позивачем не оскаржується, а тому враховуючи межі апеляційного перегляду, колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог позову.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідачів про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 відкрито провадження у справі та вказано, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також, в ухвалі суду першої інстанції вказано про необхідність подання відповідачем до суду відзив на позовну заяву протягом 15-денного строку з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Відповідно до частини 1 статті 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Згідно із частиною 1 статті 11 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Статтею 174 КАС України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями (частина 1 статті 124 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 124 КАС України повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.

Згідно із частиною 3 статті 124 КАС України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: 1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; 2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 129 КАС України за письмовою заявою учасника судового процесу, який не має електронного кабінету, текст повістки надсилається йому судом електронною поштою, факсимільним повідомленням, телефонограмою, текстовим повідомленням з використанням мобільного зв`язку на відповідну адресу електронної пошти, номер факсу, телефаксу, телефону, зазначені у відповідній письмовій заяві.

Учасник судового процесу, згідно із частиною другою статті 129 КАС України, повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки.

Відповідно до частини третьої статті 129 КАС України якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і підтверджує належне повідомлення учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту складання секретарем судового засідання відповідної довідки.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалу від 11.09.2023 про відкриття провадження у справі надіслано на електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.24). Вказані електронні адреси не є офіційними електронними адресами.

Інших заходів щодо належного повідомлення відповідачів про відкриття провадження у справі матеріали справи не містять.

Між тим, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять відповідного підтвердження від відповідачів про отримання судової кореспонденції, або довідки, складеної секретарем судового засідання протягом двох робочих днів з дня направлення судового рішення на електронну адресу, у разі ненадходження такого підтвердження від відповідача.

Також, матеріали справи не містять відповідної заяви учасника справи з проханням щодо надіслання йому судової кореспонденції на відповідну адресу електронної пошти.

Крім того, матеріалами справи взагалі не підтверджено, що електронна адреса ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ), на яку суд першої інстанції надсилав кореспонденцію, належить відповідачам.

Апеляційний суд зазначає, що наявна у матеріалах справи роздруківка з електронної пошти суду щодо того, що лист було відправлено на електронну адресу не є належним доказом повідомлення учасника справи про прийняте окружним адміністративним судом рішення.

З урахуванням вищевикладеного, судом апеляційної інстанції з`ясовано, що суд першої інстанції не повідомив належним чином відповідачів про судове рішення від 11.09.2023 у справі № 520/24282/23.

Вказане позбавило відповідачів можливості скористатися наданим приписами чинного процесуального законодавства правом на подання відзиву на позовну заяву.

Оскільки матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження повідомлення відповідачів про ухвалу суду від 11.09.2023 у справі № 520/24282/23, колегія суддів уважає, що здійснюючи розгляд даної справи по суті, Харківським окружним адміністративним судом не дотримано процесуальних гарантій забезпечення належного розгляду справи щодо відповідача.

Вичерпний перелік підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення наведено у статті 317 КАС України.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Пунктом 3 частини 3 статті 317 КАС України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Колегією суддів установлено, що справу № 520/24282/23 Харківським окружним адміністративним судом розглянуто за відсутності належного повідомлення відповідачів про відкриття провадження. Водночас апеляційні скарги відповідачів містять обґрунтування скасування рішення суду такою підставою.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 у справі № 520/24282/23 в частині задоволення вимог позову підлягає скасуванню в оскаржуваній частині у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права з прийняттям в цій частині нового судового рішення.

Щодо позовних вимог про перерахунок усіх складових грошового забезпечення позивача, компенсації за невикористану основну та додаткову відпустки як учаснику бойових дій та оформлення нової довідки та грошового атестату, з урахуванням прожиткового мінімуму на 2022 рік, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ).

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 за №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (статті 2 Закону №2011-ХІІ).

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 9 Закону 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Тобто грошове забезпечення включає в себе усі, встановлені законом, надбавки, доплати та винагороди, передбачені під час проходження служби.

Відповідно до абз.1 ч. 4 ст. 9 Закону 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 103, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Тобто, на момент набрання чинності постановою № 704 (01.03.2018) пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно із пунктом 6 постанови № 103, а саме: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Отже, станом на 01.03.2018 пункт 4 постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

29.01.2020 Шостий апеляційний адміністративний суд своєю постановою у справі №826/6453/18 визнав протиправним та скасував пункт 6 Постанови № 103, який вносив зміни в п. 4 Постанови № 704.

Таким чином, з дня набрання чинності постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 діє редакція п. 4 постанови №704, яка була чинною до внесення вказаних змін, тобто з 29.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Суд наголошує, що з 29.01.2020 була відновлена дія такої величини обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня календарного року на відміну від попереднього правила обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімумом для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018.

Верховним Судом у постанові від 19.01.2022 по справі № 826/9052/18 було викладено висновки про необхідність зобов`язання Кабінету Міністрів України скасувати підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 стосовно внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», що додатково свідчить про неможливість застосування п. 4 Постанови № 704 в редакції Постанови № 103.

При цьому суд вважає за необхідне врахувати правову позицію викладену Верховним Судом у постанові від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21.

Так, у рішенні суду зроблено наступні висновки:

- з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

- встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, доводи ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо необхідності використання для розрахунку грошового забезпечення позивача в спірний період прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року, колегія суддів відхиляє, як неспроможні.

Натомість відповідачами при обчисленні розміру грошового забезпечення позивача було розраховано з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, що не відповідає вимогам законодавства, висновки про що також сформував Верховний Суд у постанові від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, зазначивши, що з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, від 12.09.2022 у справі № 500/1813/21, від 04.01.2023 у справі № 640/17686/21.

Одночасно, колегія суддів зважає на те, що у період з 21.11.2022 по 31.12.2022 грошове забезпечення позивача має обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 р. за Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік"; а у період з 01.01.2023 по 12.05.2023 грошове забезпечення позивача має обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 р. за Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік".

Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 16 до Постанови № 704 встановлено розмір надбавки за вислугу років військовослужбовцям у відсотках від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням.

Також, Постановою № 704 встановлено для військовослужбовців виплату надбавок, доплат, винагород та премії, а також інших додаткових видів грошового забезпечення та разових виплат, розрахунковою величиною яких є посадовий оклад та оклад за військовим званням.

Зокрема, вказаною постановою встановлено виплату надбавки за особливості проходження служби військовослужбовцям в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, преміювання військовослужбовців відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення, надбавка за кваліфікацію у відсотках посадового окладу, а також разові виплати, передбачені відповідно статтею 10-1 частиною 1 та статтею 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", розрахунковою величиною яких є розмір місячного грошового забезпечення.

Відповідно до статті 10-1 пункту 1 Закону України №2011-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Отже, виплата грошового забезпечення, одноразових виплат грошового забезпечення безпосередньо залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням.

Враховуючи, що відповідачами при визначенні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивача протиправно не враховано розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на січень 2022 року та січень 2023 року як розрахункових величин, то колегія суддів дійшла висновку про протиправність виплати основних та додаткових видів грошового забезпечення (процентної надбавки, щомісячних додаткових видів (надбавки, доплати підвищення) та премії без урахування відповідних величин.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості позовних вимог стосовно перерахунку грошового забезпечення позивача, як основних, так і додаткових його видів, із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 та 01.01.2023.

Стосовно позовних вимог в частині нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпустки як учаснику бойових дій, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, колегія суддів зазначає таке.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів визначено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 № 260.

Відповідно до п. п. 1, 3 та 6 розд. ХХХІ "Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби" Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260, грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади

У рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.

Як встановлено судовим розглядом та не заперечувалось відповідачем при визначенні грошового забезпечення, з якого в подальшому були розраховані розміри, у тому числі грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, застосовано розрахункову величину - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установлений законом на 1 січня 2018.

Отже, оскільки грошове забезпечення військовослужбовця (станом на день виключення зі списків особового складу) є базовою величиною, з якого військова частина повинна обраховувати суму грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпустки як учаснику бойових дій, за спірний період, в даному випадку така грошова компенсація відповідачами має бути перерахована з урахуванням грошового забезпечення, розрахованого виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів Україні "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року № 704.

Таким чином у зазначеній частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про те, що позивачу була здійснена виплата грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій висновків суду не спростовують, оскільки за наслідками судового розгляду не заперечується факт виплати вказаних сум позивачу, однак зазначається про помилкове обчислення їх розміру.

Відповідно до п. 3 розд. І Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Пунктом 7 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 визначено, що для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються серед інших грошовий атестат або довідка про розмір грошового забезпечення і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед звільненням з військової служби.

Враховуючи викладене колегія суддів зважає на наявність підстав для зобов`язання відповідача сформувати новий грошовий атестат та довідку про щомісячні та додаткові види грошового забезпечення, з урахуванням розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів Україні "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року № 704.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та не заперечується сторонами, ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), військова частина НОМЕР_1 власних казначейських рахунків не має та перебуває на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_5, а тому належним способом захисту порушеного права є зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 , донарахувати, а відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_5 (оскільки Військова частина НОМЕР_1 знаходиться на фінансовому забезпеченні при ІНФОРМАЦІЯ_5), виплатити позивачу відповідні суми грошового забезпечення позивача, компенсації за невикористану основну та додаткову відпустки як учаснику бойових дій, обчислених з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, з урахуванням уже виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів, а також скласти та направити пенсійному органу нову довідку та грошовий атестат для обчислення позивачу пенсії з урахуванням перерахованих виплат.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, суд зазначає таке.

Перелік підстав для звільнення військовослужбовців з військової служби наведено у статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років

Згідно із частинами 1, 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

12.06.2013 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу».

Означеним рішенням Уряду, на виконання положень статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статті 106 Кодексу цивільного захисту України, пункту 35 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Указом Президента України від 10.08.2012 № 470, пункту 28 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 29.10.2012 №618, затверджено Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу.

Колегія суддів зазначає, що стаття 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» пов`язує підстави для звільнення з військової служби з видами військової служби (частина шоста статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу») та умовами (періодами) її проходження.

Зокрема, частина п`ята статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» розрізняє (виокремлює, групує) такі умови (обставини) для припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом: у мирний час (пункт 1 частини п`ятої); під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) (пункт 2 частини п`ятої); з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації (пункт 3 частини п`ятої).

Між тим, для цілей звільнення з військової служби стаття 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» чітко відокремлює підстави для звільнення військовослужбовців під час дії воєнного стану від підстав для звільнення військовослужбовців зі служби під час дії особливого періоду, а тому є достатні підстави уважати, що й виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються зі служби, має зв`язок (залежність) як з нормативною підставою, за якою звільнений військовослужбовець, так і з умовами (обставинами), за яких військовослужбовець реалізував своє право на звільнення зі служби.

Для оцінювання дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень через призму дотримання вимог абзацу 2 частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» такий аспект важливий, адже застосування приписів наведеної норми вимагає наявності (сукупності) відповідних обставин.

У контексті даної справи такими обставинами є не лише існування у військовослужбовця вислуги 10 років і більше на час звільнення зі служби, але й ще двох умов, а саме: "у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу, одному із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) до 18 років"

Згідно із фактичними обставинами у даній справі позивач був звільнений за підпунктом "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України (через такі сімейні обставини або інші поважні причини: один з подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років). Одноразову грошову допомогу при звільненні не отримував.

Ключовим у даному випадку є те, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби під час дії воєнного стану, що не охоплювалося сферою застосування абзацу 1 підпункту 3 пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Колегія суддів зазначає, що звільнення з військової служби через «сімейні обставини або інші поважні причини», які передбачені у підпункті «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» пов`язане з особливим періодом та воєнним станом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби під час дії воєнного стану, колегія суддів дійшла висновку, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, яку передбачено частиною 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Здійснюючи розгляд даної справи колегією суддів враховано правові висновки Верховного Суду, які викладено в постанові від 24.01.2024 у справі № №140/1143/23, від 13.06.2024 у справі №380/14051/23.

Установлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи у поєднанні із приписами чинного, на час виникнення спірних правовідносин, законодавства у повному обсязі спростовують викладені позивачем в обґрунтування позовних вимог доводи.

Отже, в цій частині позовних вимог належить відмовити.

Стосовно посилання ІНФОРМАЦІЯ_1 в апеляційній скразі на пропуск позивачем строку звернення до суду в частина позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів ураховує, що КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Так, частиною першою статті 233 КЗпП України (у редакції Закону №2352-ІХ) встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Частиною другою статті 233 КЗпП України передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, починаючи з 19.07.2022 у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 Глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року №1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року №338 і Постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року №1236» дію карантину через COVID-19 продовжено, карантин скасований на всій території України з 1 липня 2023 року.

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Такий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 02 серпня 2023 року у справі № 380/17776/22, від 03 серпня 2023 року у справі № 280/6779/22.

Враховуючи наведене, оскільки позивач звернувся до суду з позовом у цій справі у 04.09.2023, звернення позивача до суду відбулось в межах встановленого строку.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, неправильне застосувано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог з прийняттям нової постанови про часткове задоволення вимог позову.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції (крім витрат суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, що не підлягають відшкодуванню відповідно до ст. 139 КАС України), судові витрати розподілу не підлягають.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог та розподілу судових витрат рішення суду першої інстанції належить залишити без змін з урахуванням того, що в цій частині рішення не оскаржується.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_5 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 по справі № 520/24282/23 скасувати в частині задоволення позовних вимог.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 з 21.11.2022 по 12.05.2023 року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінети Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького склади та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати, а ІНФОРМАЦІЯ_5 виплатити ОСОБА_1 з 21.11.2022 по 12.05.2023 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінети Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо не перерахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану основну та додаткову відпустку як учаснику бойових, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови Кабінети Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) перерахувати, а ІНФОРМАЦІЯ_5 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану основну та додаткову відпустку як учаснику бойових, з урахуванням грошового забезпечення, визначеного шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови Кабінети Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо не складання та не направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області грошового атестату і довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення ОСОБА_1 пенсії, складених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначених шляхам множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови КМУ №704 від 30.08.2017, для проведення перерахунку основного розміру пенсії.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 скласти та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області грошовий атестат і довідку про розмір грошового забезпечення для обчислення ОСОБА_1 пенсії, складених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначених шляхам множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови КМУ №704 від 30.08.2017, для проведення перерахунку основного розміру пенсії.

Відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати, а ІНФОРМАЦІЯ_5 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ст. 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінети Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 по справі №520/24282/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов