Справа № 526/1626/23
Суддя: Максименко Л. В.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 526/1626/23
Провадження № 2-а/526/4/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 липня 2024 року

Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судового засідання Синепол С. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, старшого сержанта поліції Відділення поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Строканя Євгена Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 09.05.2023,

з участю представника ГУНП в Полтавській області Хилевич Т.В.

в с т а н о в и в:

16 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, старшого сержанта поліції Відділення поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Строканя Євгена Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 09.05.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09.05.2023 року старшим сержантом поліції ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Строканем Є. В. було винесено відносно неї постанову серії ГБВ №145563 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 850 грн. Із вказаною постановою вона не згідна, оскільки даного правопорушення не вчиняла. Так, вона як внутрішньо переміщена особа разом з сином, який має інвалідність І групи, мешкає в гуртожитку по АДРЕСА_1 . У цьому гуртожитку проживає ОСОБА_3 , яка має п`ятеро дітей, зловживає спиртними напоями та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Вранці 09.05.2023 співмешканка її сина, разом з ОСОБА_3 взяли інвалідну коляску в якій був її син та пішли до магазину, з якого повернулись близько 15-00 год. в стані алкогольного сп`яніння. Малолітня дитина ОСОБА_3 цілий день плакала та шукала матір, тому вона зателефонувала заступнику голови сільської ради про цей випадок, а він сказав їй зателефонувати до поліції на номер «102», що вона і зробила. Проте працівники поліції, які приїхали на виклик не вірно сприйняли обставини виклику та відносно неї була складена постанова за вчинення правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП, яке вона не вчиняла, тому просила скасувати вказану постанову.

Ухвалою суду від 26.06.2023 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно ухвали суду від 30.11.2023 справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до ухвали суду від 11.04.2024 у справі замінено первісного відповідача ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області на Головне управління Національної поліції в Полтавській області.

30 травня 2024 року на адресу суду від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області Хилевич Т. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відзиві представник відповідача, окрім посилання на норми КУпАП, КАС України, Закону України «Про Національну поліцію», зазначила, що позивачка здійснила неправдивий виклик поліції, а саме 09.05.2023 о 15:25 за адресою: АДРЕСА_2 син заявниці ( після інсульту, прикутий до ліжка) і його співмешканка перебуває у стані сп`яніння, вчиняє домашнє психологічне насильство над заявницею. Проживають у гуртожитку. По прибуття наряду СРПП на місце події відносно ОСОБА_1 було встановлено відсутність факту домашнього насильства та винесено поліцейським сектору реагування патрульної поліції ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Строканем Є. В. постанову серії ГБВ №145563 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн. Вказує, що зазначена постанова повністю відповідає вимогам ст. 280 КУпАП і є законною. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивач не надала. Зазначила, що відеозапис правопорушення не може бути надано суду, у зв`язку з закінченням термінів зберігання відеозаписів (30 діб), згідно внутрішніх нормативних документів та технічної можливості відео. Зважаючи на вищевикладене, просила відмовити в задоволенні позову.

Від позивача 17.06.2024 надійшло заперечення на відзив, в якому вона з підстав, вказаних у позові, просила задовольнити її позовні вимоги та скасувати спірну постанову .

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, у справі наявна заява в якій вона просила її позовні вимоги задовольнити та справу розглянути без її участі.

У судовому засіданні представник відповідача ГУНП в Полтавській області Хилевич Т.В. позов не визнала, суду пояснила, що постанова складена на законних підставах, оскільки прибувши на місце працівники поліції не встановили факту домашнього насильства, про яке повідомляла ОСОБА_1 , тому відповідно і склали дану постанову.

Відповідач старший сержант поліції ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Строкань Є. В. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не надав.

Суд заслухавши пояснення представника відповідача ГУНП в Полтавській області Хилевич Т.В., дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, постановою Серії ГБВ №145563 від 09.05. 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, поліцейським СРПП ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Строканем Є. В. накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень за скоєння нею правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП. В постанові зазначено, що 09.05.2023 року о 15 год. 27 хв. в АДРЕСА_2, ОСОБА_1 безпідставно зателефонувала на тел. «102», а саме повідомила про факт домашнього насильства, якого не було.

Вищевказану постанову ОСОБА_1 вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Як вбачається з вимог ст. 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, міліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, міліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, міліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

У рапорті ст. інспектора - чергового відділення поліції ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області від 09.05.2023, наданого відповідачем, вказується, що надійшло повідомлення від служби «102» про те, що 09.05.2023 о 15:25 за адресою: АДРЕСА_2 , 09.05.2023 на даний час син заявниці (після інсульту, прикутий до ліжка) та співмешканка перебуває у стані сп`яніння, вчиняє домашнє психологічне насильство над заявницею. По прибуттю групи ГРПП на місце встановлено, що ОСОБА_1 зателефонувала на лінію « 102 » та повідомила про подію, якої насправді не було. На ОСОБА_1 складено адміністративну постанову.

Проте, із вказаного рапорту взагалі неможливо встановити, хто вчиняв насильство над заявницею: син - інвалід, який прикутий до ліжка чи співмешканка та чи мали місце вказані події насправді.

Лише по прибуттю на місце події працівники поліції мали б встановити обставини, які спонукали заявницю звернутись на лінію «102», враховуючи її похилий вік (76 років) та стан її здоров`я.

Додані до відзиву пояснення ОСОБА_1 там ОСОБА_4 є малоінформативними щодо подій того дня. Працівники поліції взагалі не з`ясували, чи мали місце події та факти через які вони були викликані.

При цьому, суд звертає увагу, що в поясненнях ОСОБА_1 описані факти, які свідчать про домашнє насильство. Пояснення ОСОБА_4 взагалі є незрозумілим, звідки взяті були дані, викладені в поясненні не можливо встановити, оскільки ОСОБА_4 відмовилась їх підписувати, тому вони не можуть в даному випадку слугувати доказом, на яких, як вбачається, ініціатор складання постанови по ст. 183 КУпАП побудував безпідставне обвинувачення ОСОБА_1 , не взявши при цьому до уваги пояснення останньої та не встановивши очевидців подій.

До того ж, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28 травня 2020 року в справі № 524/4668/17 та від 15 квітня 2020 року в справі № 489/4827/16-а.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , метою виклику працівників поліції був факт неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_3 , яка ухиляється від їх виконання, зловживає спиртними напоями та залишає без догляду малолітню дитину, голодну та не одягнуту по сезону та припинення розпиття алкогольних напоїв і ведення аморального способу життя її сусідами в гуртожитку, де вона проживає - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

З долучених до відзиву пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_5 також не вбачається, що позивачка бажала даремного виїзду на місце виклику працівників поліції, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності та мала прямий умисел на завідомо неправдивий виклик поліції. Судом встановлено, що мали місце факти, які потребували втручання правоохоронних органів та припинення протиправної поведінки таких осіб і ОСОБА_1 , зважаючи на її вік та стан здоров`я, потребувала такого захисту.

У відповідності до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачені ст. 183 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст.9 КУпАП.

В адміністративному позові позивач категорично заперечила свою вину у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для справи.

Згідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст. 73 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак в порушення зазначених вимог закону, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до п. п. 1, 3 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідачем в порядку ст. 77 КАС України не подано доказів в спростування доводів позивача.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є обґрунтованими, та, відповідно, є такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що постанова серії ГБВ №145563 від 09.05.2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 840 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 5 - 11, 19, 73-77, 79, 90, 132, 139, 241- 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

- адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, старшого сержанта поліції ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Строканя Євгена Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 09.05.2023 - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення Серії ГБВ №145563 від 9 травня 2023 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач 1 - Головне управління Національної поліції в Полтавській області, юридична адреса - 36014, м. Полтава, вул. Матвійчука Юліана,83, .

Відповідач 2 - старший сержант поліції Відділення поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Строкань Євген Володимирович , місце знаходження: 37300, вул. Гетьманська,10, м. Гадяч Полтавської області, РНОКПП невідомий.

Повний текст рішення виготовлено 5 серпня 2024 року.

Головуючий: Л. В. Максименко