Справа № 320/29212/23
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року м. Київ № 320/29212/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши у письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМБІНАТ ГРОМАДСЬКОГО ХАРЧУВАННЯ АЕС" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМБІНАТ ГРОМАДСЬКОГО ХАРЧУВАННЯ АЕС" з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.07.2023 № 497140413.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що нарахування штрафних санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, є протиправним та не відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, позаяк, позивач не підлягає притягненню до відповідальності з огляду на п. п. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу (далі - ПК України); відсутня вина позивача, як обов`язковий елемент складу податкового правопорушення; не дотримання строків реєстрації накладних, встановлених п. 201.10 ст. 201 ПК України, в період з початку повномасштабної російської агресії не призводить до

застосування штрафів визначених податковим повідомленням-рішенням з посиланням на п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України, оскільки граничні строки за п. 201.10 не діяли, а п. 120-1.1. ст. 120-1. ПК України не передбачає застосування штрафів щодо інших строків. Також, позивач наголошує на тому, що податкові накладні за несвоєчасну реєстрацію яких застосовані штрафні санкції (стосується 15 спірних накладних, які не видаються покупцю), не є по суті тими податковими накладними в розумінні ПК України, за несвоєчасну реєстрацію яких тільки й могли б бути застосовані оскаржувані санкції. На переконання позивача, застосовування санкцій не відповідає презюмованій меті, при цьому, відповідач неправильно розрахував розмір штрафних санкцій, не застосувавши Закон № 2876-ІХ, а також допустив процедурні порушення при проведенні камеральної перевірки, що є окремою достатньою підставою для скасування рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання на 06.10.2023.

03.10.2023 до суду від ГУ ДПС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим, позаяк, ГУ ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку ТОВ «Комбінат громадського харчування АЕС», якою встановлено порушення граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних (таблиця 1) в ЄРПН, визначених п. 201.10 ст. 201 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України. На підставі висновків перевірки, згідно з п. п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, винесено податкове повідомлення-рішення, адже на платника податків покладено обов`язок щодо реєстрації податкової накладної в ЄРПН у строк, встановлений податковим законодавством, а саме: для податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені, а для податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня ( включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. Так як позивачем в позовних матеріалах не було надано належного підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між військовим станом та неможливістю виконання зобов`язання щодо своєчасної реєстрації податкових накладних, таке посилання є невмотивованим, при цьому, наявність у позивача можливості по реєстрації податкових накладних в ЄРПН підтверджується самим фактом такої реєстрації, яка відбувалася, незважаючи на продовження дії введеного в Україні воєнного стану та здійсненням господарської діяльності, в тому числі, наданням платником податків послуг з організації харчування та укладенням договорів щодо поставки товарів/робіт, надання послуг. Крім того, відповідачем зазначено, що не надання отримувачу/покупцю податкової накладної, не є підставою для звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, та відповідно від накладення штрафу.

До того ж, у позовній заяві платник податків зазначає про те, що податкові накладні були складені по операціям з поставки товарів (робіт, послуг) з покупцями (які не є платниками ПДВ), проте, відповідно до матеріалів перевірки та копій податкових накладних встановлено порушення ТОВ «Комбінат громадського харчування АЕС» граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю), але складених на постачання неплатнику податків (тип 02 згідно п. 8 Порядку Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної № 1307 від 31.12.2015), що, в свою чергу, не є складеними на операції з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування або складеними на операції з постачання товарів/послуг, які оподатковуються за нульовою ставкою. Крім того, є безпідставним посилання позивача на норми підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, які набрали чинності лише 08.02.2023. Дані приписи застосовується до податкових накладних/розрахунків коригування, граничний термін реєстрації в ЄРПН яких припадає на період з дати набрання чинності Законом № 2876. У даному ж випадку, дата виписки усіх ПН/РК, що зазначені в акті № 15281/Ж5/26-15-04-13-03/31441039 охоплює період лютий-серпень 2022 року, тому, Закон № 2876 не може бути застосований платником за наявних обставин.

06.10.2023 ТОВ "КОМБІНАТ ГРОМАДСЬКОГО ХАРЧУВАННЯ АЕС" подано заяву про зміну підстав позову, шляхом їх доповнення, зокрема, посиланням на норми п.п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

07.11.2023 до суду від сторони позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якої, доводи контролюючого органу, викладені у відзиві, не спростовують обґрунтувань, покладених в основу позовної заяви.

09.02.2024 судом в якості свідка було допитано головного бухгалтера ТОВ "КОМБІНАТ ГРОМАДСЬКОГО ХАРЧУВАННЯ АЕС" ОСОБА_1 .

На підставі заяв представників сторін, згідно норм ч. 3 ст. 194 КАС України, суд ухвалив здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є постачальником послуг харчування для Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі його відокремленого підрозділу Запорізької атомної електростанції в м. Енергодар.

Для надання послуг позивач орендував їдальні на території ЗАЕС в м. Енергодар, а безпосереднє обслуговування працівників ЗАЕС здійснювали працівники позивача.

До 11.08.2022 позивач був зареєстрований в Запорізькій області, Кам`янсько-Дніпровський район, село Благовіщенка (наразі позивач перереєстрований).

З початком повномасштабного російського вторгнення, вже в березні 2022 року, Благовіщенська громада, де був зареєстрований позивач, ЗАЕС та м. Енергодар були окуповані.

Позивач наголошує на те, що після захоплення ЗАЕС, на ній продовжували знаходитися працівники станції, які забезпечували безпечне функціонування ЗАЕС та фактично продовжували забезпечувати ядерну безпеку України й світу. Позивач, в свою чергу, вважав своїм обов`язком продовжувати працювати та забезпечувати харчуванням працівників ЗАЕС.

Так, у спірний період (лютий-серпень 2022 року, штраф за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних застосований до позивача саме щодо накладних, складених за цей період), позивач, здійснюючи діяльність на окупованій території, продовжував надавати послуги ДП «Енергоатом» з організації харчування працівників ЗАЕС.

Будучи в окупації, позивач мав суттєві складнощі з доступом до українських податкових сервісів, Інтернет та мобільний зв`язок були нерегулярними, а подекуди практично відсутні, що унеможливило нормальну господарську діяльність та виконання його податкових обов`язків, зокрема з реєстрації податкових накладних.

Позивач також вказує на те, що на рахунку СЕА ПДВ у позивача було недостатньо коштів для реєстрації податкових накладних на значні суми: постачальники позивача (в яких він придбавав молочну та м`ясну продукцію), які теж знаходяться на окупованій території, не могли реєструвати податкові накладні. Фактично, лише з 11.08.2022 з перереєстрацією підприємства позивача у м. Києві та переїздом його посадових осіб та в наступні місяці поступово почали відновлюватися можливості щодо виконання податкових обов`язків, зокрема, з реєстрації податкових накладних.

Як результат, вже у вересні 2022 року позивач зареєстрував всі податкові накладні на суму ПДВ в розмірі 7493175,56 грн за період з кінця лютого по серпень 2022 року. Саме щодо таких накладних відповідач застосував штраф до позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМБІНАТ ГРОМАДСЬКОГО ХАРЧУВАННЯ АЕС» отримало від Головного управління ДПС у м. Києві податкове повідомлення-рішення від 07.04.2023 № 251630413, що прийнято на підставі акта перевірки від 27.02.2023 № 15281/26-15-04-13- 03/31441039.

Позивач повідомляє, що оскаржив вказане рішення до Державної податкової служби України (скарга від 23.05.2023 за вих. № 52), за наслідком чого, не отримавши рішення ДПС України щодо результатів розгляду скарги, позивач отримав від відповідача нове податкове повідомлення-рішення від 20.07.2023 № 497140413 на суму 2248719,27 грн.

До вкзааного рішення, додано розрахунок штрафу за порушення термінів реєстрації податкових накладниї/розрахунків коригуваннядо податкових накладнихв Єдиного реєстрі податкових накладних (26 податкових накладних).

Позивач вважає застосування штрафних (фінансових) санкцій неправомірним, не погоджується з вказаним рішенням, вважає його необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, що і зумовило на звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Згідно змісту ст. 62 ПК України, одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно із положеннями ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 ч. 1 та п. 10 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні», своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до п. 141.13 ст. 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти.

Відповідно до п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.

Згідно із п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому ст. 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За змістом п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

ПК України передбачений обов`язок платників податку на додану вартість забезпечити своєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 120-1.1 ст. 120-1 ПК України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого ст. 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до п. 198.5 ст. 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до ст. 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого п. 201.4 ст. 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

З наведеного слідує, що податкове правопорушення за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної, є вчиненим із моменту закінчення граничного терміну реєстрації податкової накладної, передбаченої п. 201.10 ст. 201 ПК України, у свою чергу, строк затримки реєстрації має правове значення для визначення розміру штрафної санкції, а не для його кваліфікації.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та триває наразі.

З метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу російської федерації та забезпечення прав і обов`язків платників податків, Верховна Рада прийняла Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 3 березня 2022 року №2118-IX, який набрав чинності 07.03.2022 (далі - Закон № 2118-IX).

Законом № 2118-IX, підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України був доповнений п. 69, яким установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Зокрема, пп. 69.1, 69.9 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, визначено, що у випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої п. 46.2 ст. 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Законом № 2142-IX від 24.03.2022, внесено зміни у підпункт 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, а саме слова «трьох місяців» замінено словами «шести місяців».

У подальшому, Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12.05.2022 № 2260-IX (далі - Закон № 2260-IX).

У зв`язку із набранням чинності 27.05.2022 Закону № 2260-IX, підпункт 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України викладено у такій редакції: «У разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої п. 46.2 ст. 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої п. 46.2 ст. 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24.02.2022 до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15.07.2022 року, подання податкової звітності до 20.07.2022 та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31.07.2022.

Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику».

Відтак, з набранням чинності Законом № 2260-IX, передбачене підп. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, звільнення від відповідальності поставлене в залежність від підтвердження у визначеному законодавством порядку можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язку, зокрема, щодо реєстрації у відповідному реєстрі податкових накладних.

Законом № 2260-IX, було внесено зміни й до підп. 69.9 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

У свою чергу, відповідно до нової редакції цієї норми, для платників податків та контролюючих органів зупинявся перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім дотримання строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої п. 46.2 ст. 46 цього Кодексу, сплати податків та зборів платниками податків.

З 27.05.2022 пункт 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнений підп. 69.1-1. Згідно з новими положеннями цього підпункту, платники податку на додану вартість зобов`язані забезпечити у строки, встановлені підп. 69.1 цього пункту, реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, граничний термін реєстрації яких припадає на періоди, зазначені у підпункті 69.1 цього пункту, та уточнити (привести у відповідність) податковий кредит, задекларований платниками на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, з урахуванням даних податкових накладних та/або розрахунків коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Законом України від 13 грудня 2022 року № 2836-IX (набрав чинності 03 січня 2023 року) підпункт 69.1 викладено в новій редакції, зокрема відповідно до абзаців третього - п`ятого цього п. платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо: реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022 року, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 15.07.2022;

реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31.05.2022, складених за операціями, визначеними п. 198.5 ст. 198 та п. 199.1 ст. 199 цього Кодексу, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 20 липня 2022 року.

Суд звертає увагу на те, що за наведеного правового регулювання, платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в період дії мораторію, запровадженого п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, а саме з 01.01.2020 по 26.05.2022.

Судом досліджено, що згідно акта перевірки та матеріалів справи, за висновками акта перевірки, встановлено порушення товариством граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН, визначених п. 201.10 ст. 201, п.п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, з розрахунком штрафних санкцій, а саме: щодо 26 податкових накладених з датою складення у квітні-серпні 2022 року та їх реєстрацією у вересні 2022 року (перелік наведено у акті перевірки та розрахунку штрафу).

Під час розгляду даного спору, судом встановлено, досліджено та враховано, що позивач є постачальником послуг харчування для Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі його відокремленого підрозділу Запорізької атомної електростанції (далі - «ЗАЕС») в м. Енергодар. Тобто, господарська діяльність позивача полягає в забезпеченні харчуванням працівників ЗАЕС.

Для надання послуг позивач орендував їдальні на території ЗАЕС в м. Енергодар про що надано до позовної заяви відповідні докази.

До 11.08.2022 (позивач перереєстрований у м. Києві) позивач був зареєстрований в Запорізькій області, Кам`янсько-Дніпровський район, село Благовіщенка.

З початком повномасштабного російського вторгнення, вже в березні 2022 року, Благовіщенська громада, де був зареєстрований позивач, ЗАЕС та м. Енергодар були окуповані (згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією).

Таким чином, на господарську діяльність позивача, в тому числі щодо реальної можливості виконання своїх податкових обов`язків за відповідний період (лютий - серпень 2022 року), дійсно вплинуло захоплення ЗАЕС (перебування в окупації), на якій продовжували знаходитися працівники станції, які забезпечували безпечне функціонування ЗАЕС та фактично продовжували забезпечувати ядерну безпеку України й світу. Позивач, в свою чергу, продовжував працювати та забезпечувати харчуванням працівників ЗАЕС.

Так, у спірний період лютий - серпень 2022 року (штраф за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних застосований до позивача саме щодо накладних, складених за цей період) позивач, здійснюючи діяльність на окупованій території, продовжував надавати послуги ДП «Енергоатом» з організації харчування працівників ЗАЕС.

На підтвердження здійснення фактичної діяльності з надання послуг з організації харчування «ДП «Енергоатом» на окупованій території у спірний період березень-серпень 2022 року (спірний період, у якому складені податкові накладні), позивач надав суду копії договорів про надання послуг (договір № 64/37-121-01-20-09934 від 02.12.2020 (період надання послуг: з листопада 2020 року по квітень 2022 року) та договір № 75/72-22/37-121-01-22-11224 від 27.05.2022 (період надання послуг: з травня 2022 року по 30.04.2024); копії актів наданих послуг.

Також, судом враховується й доводи позивача про те, що з окупацією, ДП «Енергоатом» припинило здійснювати оплату послуг позивача, внаслідок чого в ДП «Енергоатом» виникла заборгованість перед позивачем. Оскільки ДП «Енергоатом» було основним замовником послуг позивача, то невиконання ДП «Енергоатом» зобов`язань з оплати послуг перед позивачем, стало для позивача критичним. У зв`язку із заборгованістю, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом про стягнення боргу з ДП «Енергоатом» (справа № 910/6880/23).

Задля організації харчування та виготовлення продукції, позивач уклав з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області декілька договорів оренди майна, що перебуває на балансі ЗАЕС. Даними договорами передбачається оренда нежитлових приміщень на території ЗАЕС, зокрема, будівель їдалень, які перебувають на балансі ВП «ЗАЕС» ДП «Енергоатом».

На підтвердження оренди майна для здійснення діяльності на ЗАЕС, зокрема в спірний період, позивач надав до матеріалів справи копію договору № 3773/д оренди майна, що належить до державної власності від 04.01.2019; акти приймання-передавання майна; акти наданих послуг за період лютий-квітень 2022 року; щодо документального підтвердження придбання продукції.

Для надання послуг з харчування в спірний період, позивач придбавав м`ясну та молочну продукції у своїх постачальників, зокрема, м`ясну продукцію у ПрАТ «Племзавод «Степной».

Крім того, суду надано і копію договору поставки № 12 від 24.01.2022; копії видаткових накладних та оригінали платіжних доручень.

Судом враховуються доводи сторони позивача про те, що будучи в окупації, що не є спірним, позивач мав складнощі з доступом до українських податкових сервісів, а Інтернет та мобільний зв`язок були нерегулярними, а подекуди практично відсутні. Посадові особи позивача, здійснювали господарську діяльність на користь України, проте вказані обставини вплинули на можливість вчасної реєстрації податкових накладних.

До цього ж, на рахунку СЕА ПДВ, у позивача було недостатньо коштів для реєстрації податкових накладних на значні суми, адже постачальники позивача (в яких він придбавав молочну та м`ясну продукцію), які теж знаходяться на окупованій території, не могли реєструвати податкові накладні.

Фактично лише з 11.08.2022, а саме, з перереєстрацією підприємства позивача у м. Києві та переїздом його посадових осіб - та в наступні місяці поступово почали відновлюватися можливості позивача щодо виконання податкових обов`язків, зокрема, з реєстрації податкових накладних. Як результат, вже у вересні 2022 року, позивач зареєстрував всі податкові накладні на суму ПДВ в розмірі 7493175,56 грн за період з кінця лютого по серпень 2022 року.

Також, суд при вирішенні спору враховує, що п. 69.2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України визначено, що у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених пп. 112.8.9 п. 112.8 ст. 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності.

Торгово-промислова палата України через військову агресію російської федерації, розмістила 28.02.2022 на сайті Торгово-промислової палати України загальногоофіційного листа щодо засвідчення факту настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 24.02.2022.

Цим листом Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/якого настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/якого стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Слід зазначити, що штраф, передбачений п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України за своєю правовою природою є фінансовою відповідальністю платника податків за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування, а тому може бути застосований за умови наявності його вини.

При прийнятті оскаржуваного рішення, відповідачем було порушено принцип правової визначеності та захисту законних очікувань позивача на звільнення від відповідальності, тому що Законом № 2260 було скасовано право, яким товариство користувалося до того часу та не було надано часу для вчинення дій щодо своєчасної реєстрації податкових накладних у період воєнного стану без застосування фінансових санкцій.

Принцип стабільності податкового законодавства слугує реалізації правової визначеності. Стабільність податкового законодавства передбачає законні очікування платника податку щодо незмінності правового режиму оподаткування. У рішенні ЄСПЛ у справі Федоренко проти України від 30.06.2006 зазначено, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі Конвенції, право власності може виступати у формі не лише майна, а й виправданих очікувань від ефективного використання права власності. У рішенні ЄСПЛ у справі Стретч проти Об`єднаного Королівства від 24.06.2003 майном у значенні ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції (встановлює право особи на мирне володіння своїм майном) вважається, зокрема, законне і обґрунтоване очікування набути майно або майнове право.

Також, при оцінці оскаржуваного рішення, суд звертає увагу на пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України яким встановлено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна надати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до п. п. 112.8.9 п.112.8 ст.112 ПК України обставинами, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є зокрема, вчинення діяння (або бездіяльності) внаслідок обставин непереборної сили(форс-мажору).

Судом враховано, що позивач не мав можливості здійснювати реєстрацію належним чином усіх податкових накладних.

Таким чином, позивач вжив всіх заходів, які від нього могли залежати, на виконання своїх податкових обов`язків. Крім того, дії позивача від моменту окупації Благовіщенської громади Запорізької області і до реєстрації ПН/РК та подання податкових декларацій свідчать про його добросовісність та обачність та про відсутність заподіяння шкоди Державному бюджету.

З огляду на вказані обставини, суд вважає, що позивач не підлягає притягненню до відповідальності щодо податкових накладних, з огляду на приписи п. п. 69.1 п. 69 Підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України, адже в діях позивача відсутня вина, що є обов`язковою умовою для притягнення відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

Щодо посилань позивача на порушення процедури при проведенні камеральної перевірки та на стадії оформлення результатів та адміністративного оскарження, суд зазначає, що саме по собі порушення процедури прийняття акта, не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Не кожен дефект акта призводить до його неправомірності. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п. 42.4 цієї ст. , надіслані за адресою (місцезнаходження, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Крім того, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

У долучених до відзиву поштових корінців даного відправлення зазначено наступне: «за закінченням терміну зберігання - 05.04.2023».

Отже, виходячи з вище наведеного, акт вважається належним чином врученим платнику 05.04.2023.

Суд, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення процедури проведення службового розслідування, а також інших процедурних питань не можуть потягнути за собою скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, за умови наявності факту вчиненого порушення та недоведеності наявності таких процедурних порушень, які прямо пплинули на права та обов`язки платника податків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 20.07.2023 № 497140413.

Судові витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України, шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на користь позивача 26 840,00 грн.

Також, 01.04.2024 до суду від сторони позивача надійшла заява про розподіл витрат на правничу допомогу, які позивач поніс у звґязку з розглядом справи в суді, в розмірі 100 000,00 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За приписами ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. п`ятої цієї ст. суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинились.

Отже, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат з розкриттям складових, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження витрат на правничу допомогу у розмірі 100 000,00 грн, позивач надав до матеріалів справи належним чином засвідчені копії наступних документів: договору про надання правової допомоги № 11-1/2-2023 від 24.02.2023, укладеного між позивачем та АО «КМП». Зокрема, у п. 3.3 договору, зазначені погодинні ставки адвокатів, залучених до надання послуг з правничої допомоги; додаткової угоди № 1 від 03.10.2023 до договору про надання правової допомоги № 11-1/2-2023 від 24.02.2023; акта про надання послуг від 07.03.2024, який містить детальний опис послуг, наданих адвокатами АО «КМП» в рамках договору з позивачем. В даному акті також зафіксовано кількість часу, що була затрачена на надання таких послуг, та загальну вартість відповідно до погодинної ставки залучених адвокатів.

Відповідно до змісту акта про надання послуг, позивачу були надані наступні послуги з ведення справи в суді в 1 інстанції адвокатами Ганущак О.І., Кулідою А.А.: підготовка позовної заяви про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 20.07.2023 №497140413, включаючи: аналіз аргументів відповідача, викладених в акті перевірки та сум грошових зобов`язань, визначеними за ППР; розробка аргументації щодо відсутності вини позивача, як обов`язкового елементу складу податкового правопорушення; виклад позиції щодо строків реєстрації накладних, встановлених п. 201.10 ст. 201 ПК України, та щодо податкових накладних, які не видаються позивачу; розробка аргументів відповідачем; щодо процедурних порушень, підготовка клопотання про залучення документів до матеріалів справи, а саме: щодо документального підтвердження надання послуг з організації харчування; щодо документального підтвердження наявності виробничих потужностей; щодо документального підтвердження придбання продукції; щодо документального підтвердження реєстрації податкових декларацій; щодо підтвердження можливостей виконання зобов`язань тощо.

Послуги з правничої допомоги вартістю 100000,00 грн, надані АО «КМП» та прийняті позивачем за актом про надання послуг від 07.03.2024 є такими, що підлягають сплаті. Це зобов`язання позивача перед АО «КМП», яке підлягає виконанню.

Хоча вартість зазначених послуг ще підлягає сплаті позивачем, відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, такі витрати все одно підлягають розподілу між сторонами.

У свою чергу, ціна позову у даній справі становить 2 248 719,27 грн, а витрати на правничу допомогу заявлені в розмірі 100 000,00 грн, тобто близько 4.4 % від ціни позову.

Так, на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу його представником надано суду достатній перелік, яким підтверджується фактичне понесення таких витрат, однак, з урахуванням складності справи, предмету доказування, обсягу наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення загальної суми заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу з 100 000,00 грн до 25 000,00 грн. У цій частині така сума відповідає встановленим процесуальним законом критеріям, є розумною/співмірною.

Тож, заява позивача про стягнення судових витрат під час розгляду справи підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 77, 90, 132, 134, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМБІНАТ ГРОМАДСЬКОГО ХАРЧУВАННЯ АЕС" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 20.07.2023 № 497140413.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМБІНАТ ГРОМАДСЬКОГО ХАРЧУВАННЯ АЕС" судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 26 840,00 грн (двадцять шість тисяч вісімсот сорок гривень).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМБІНАТ ГРОМАДСЬКОГО ХАРЧУВАННЯ АЕС" судові витрати з надання правничої допомоги адвоката в розмірі 25 000,00 грн (двадцять п`ять тисяч гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.