Справа № 420/14274/23
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

I. Зміст позовних вимог

До суду з позовом звернулася адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна, діюча в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), я якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 28.06.2023 року, просить:

визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 , оформлену листом від 29.04.2023 року № l961 за результатом розгляду рапорту молодшого сержанта ОСОБА_1 про звільнення з військової служби через сімейні обставини відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", у зв`язку з перебуванням на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох дітей до 18-ти років ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт молодшого сержанта ОСОБА_1 про звільнення з військової служби через сімейні обставини відповідно до підпункту "г " пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов?язок та військову службу", у зв`язку з перебуванням на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох дітей до 18-ти років ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та прийняти рішення з урахуванням висновків суду по даній справі.

II. Позиція сторін

На обґрунтування вказаних вимог позивач зазначає, що є військовослужбовцем, мобілізованим до лав Збройних сил України, на теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . У зв`язку із перебуванням на утриманні у нього трьох дітей віком до 18 років, 11.04.2023 року позивач звернувся до Генерального Штабу Збройних Сил України командиру НОМЕР_1 із Рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Однак, листом від 29.04.2023 року № 1961 відповідач відмовив у задоволенні рапорту позивача через не доведення належним чином факту утримання ним дитини віком до 18 років - ОСОБА_3 . Позивач вважає дану відмову відповідача протиправною, оскільки визначальним фактом є не батьківство, а саме утримання трьох і більше дітей. Оскільки батько падчерки ОСОБА_3 після припинення шлюбу із дружиною позивача ОСОБА_2 в утриманні дитини участі не приймає, а позивач регулярно та систематично приймає участь в утриманні сім`ї, тому наявні підстави для його звільнений з військової служби на підставі вказаної норми Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що стало підставою до звернення до суду з цією позовною заявою .

Відповідач не скористався правом у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали суду від 07.08.2023 року про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву, електронний якої було надіслано 14.08.2023 р. на електронну пошту представнику ВЧ НОМЕР_1 . (а.с. 67)

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третя особа не скористалась правом на подання пояснень щодо предмету позову.

III. Процесуальні дії у справі

26.06.2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

28.06.2023 року на виконання ухвали суду від 26.06.2023р., позивачем подано заяву про усунення недоліків, до якої позивач додав заяву про уточнення позовної заяви (нову редакцію позову), адвокатський запит від 28.06.2023 р. за № 31 з доказами його направлення на адресу ВЧ НОМЕР_1 , заяву про залучення третьої особи до участі у справі.

Ухвалою суду від 17.07.2023 р. продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви до 24.07.2023 року в частині надання суду листа ВЧ НОМЕР_1 від 29.04.2023 р. № 1961, який є предметом оскарження у даній справі.

На виконання вказаної ухвали суду, представником позивача було надано заяву про усунення недоліків позову, в якій просить витребувати у ВЧ НОМЕР_1 оскаржуваний лист-відмову від 29.04.2023 р. № 1961.

Ухвалою суду від 07.08.2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Цією ж ухвалою зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 разом з відзивом на позов надати суду належним чином засвідчені копії документів, зокрема: рапорт молодшого сержанта ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", лист-відмову ВЧ НОМЕР_1 від 29.04.2023 року № 1961 або інший документ, який був прийнятий за результатами розгляду даного рапорту; інші докази, які покладені в основу оскаржуваної відмови з їх нормативно-правовим обґрунтуванням.

Ухвалою суду від 22.01.2024 року повторно зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 надати належним чином засвідчені копії документів, зокрема: рапорт позивача про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", лист-відмову ВЧ НОМЕР_1 від 29.04.2023 року № 1961 або інший документ, який був прийнятий за результатами розгляду даного рапорту.

02.02.2024 року відповідачем на виконання даної ухвали суду надано суду супровідний лист Генерального штабу ЗС України, супровідний лист ІНФОРМАЦІЯ_5 , копію рапорту молодшого сержанта ОСОБА_1 та копію наданої відповіді на рапорт.

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, призваний на військову службу під час загальної мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», що підтверджується військовим квитком від 06.04.2022 р. та зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 (а.с.11-12)

26.04.2023 року Адміністративне управління ГШ ЗС України отримало від ОСОБА_1 рапорт від 11.04.2023 року, адресований до Генерального штабу Збройних Сил України та командиру частини НОМЕР_1 , яким просить клопотати перед вищим командуванням щодо його звільнення зі служби у військовій частині НОМЕР_1 на підставі положень підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей. При цьому, зазначив, що з неможливістю подати рапорт особисто, просив переадресувати рапорт з додатками командуванню військової частини НОМЕР_1 для погодження та розгляду.

До даного рапорту додані наступні документи:

- нотаріально завірена копія свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 , виданого від 09.10.2015 року:

- нотаріально завірена копія свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 01.03.2007 р.,

- нотаріально завірена копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 08.04.2023 p.;

- нотаріально завірена копія свідоцтва про народження НОМЕР_5 від 03.02.2016 р.;

- нотаріально завірена належним чином копія паспорту ОСОБА_6

- оригінал довідки від 24.02.2023 року, виданої Приморським районним судом м. Одеси. (а.с. 74-75).

29.04.2023 року військова частина НОМЕР_1 листом за № 1961, адресованим Командувачу Сил територіальної оборони ЗСУ, копія ОСОБА_1 повідомив, відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_6 про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Херсон, виданого Зміївською сільською радою Бериславського району Херсонської області 01.03.2007 року, актовий запис N° 7 від 01.03.2007 року, копія якого засвідчена ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 10.04.2023 року за р. № 588 ОСОБА_1 не записаний батьком ОСОБА_3 , а тому не має права на звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу».(а.с.76)

Позивач вважаючи дану відмову відповідача протиправною, звернувся до суду із цією позовною заявою.

V. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до статті 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє станом на сьогоднішній день.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), яким передбачено, зокрема

- захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає, у тому числі, проходження військової служби. ( частина 2, 3 статті 1 Закону № 2232-ХІІ);

- проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; (абзац другий частини другої статті 2 Закону № 2232-ХІІ);

- від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону № 2232-XII).

- військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби, зокрема, під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) ( підпункт «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ);

- звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України. ( абзац перший частини 7 статті 26 Закону № 2232-ХІІ);

- військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема, під час дії воєнного стану: перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці ( абзац 5 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-ХІІ);

Відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), зокрема

- цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі. (пункт 1 розділу І Положення № 1153/2008).

- звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється:) під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них; ( абзац 2 підпункту 2 пункту 225 Положення № 1153/2008).

- військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. (пункт 233 розділу XII Положення 1153/2008)

Відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (із змінами і доповненнями) та Указу Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 затверджена Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України ( далі Інструкція № 170), якою передбачено, зокрема,

- Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153. ( пункт 1.1 розділу I Інструкції № 170)

- звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення. ( абзац перший пункту 12.1 розділу XII Інструкції № 170).

- перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції. ( пункт 12.11 розділу XII Інструкції № 170).

- через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 та визначено підпунктом «г» пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років) (пункт 5 Додатку 19 до Інструкції).

VI. Оцінка суду.

Спірність питання у даній справі полягає у правомірності відмови відповідача у звільнені позивача з військової служби під час дії воєнного стану на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII, а саме, через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема, перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Підставою для такої відмови є недоведеність позивачем - військовослужбовцем обставин перебування на його утриманні неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , через не відсутність у свідоцтві про народження НОМЕР_3 від 01.03.2007 року запису, що ОСОБА_1 є її батьком.

При цьому, відповідач не заперечує щодо перебування на утриманні позивача (військовослужбовця) інших двох дітей, зокрема,

ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), батьком якої є ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_8 , про що вказано у свідоцтві про народження серія НОМЕР_4 від 15.10.2007, виданий Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.16)

- ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), батьком якої є ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_2 , про що вказано у свідоцтві про народження серія НОМЕР_5 від 03.02.2007 року, виданого Виконавчим комітетом Новобериславської сільської ради Бериславського району Херсонської області, (а.с.16 зв.с.)

Натомість, позивач стверджує, що ОСОБА_3 є його третьої дитиною, оскільки перебуває на його утриманні, він активно приймає участь у вихованні та утриманні свої дітей та дитини дружини, проживає з ними однією сім`єю та виконує обов`язки батька для всіх 3 дітей.

Вирішуючи дані спірні правовідносини з урахуванням вищевказаних позицій сторін, суд враховує наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 від 01.03.2007 року, виданого Зміївською сільською радою Бериславського району Херсонської області України, батьками ОСОБА_3 є батько ОСОБА_9 , мати ОСОБА_10 . (а.с. 15.зв.с.).

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 01.11.2023 у справі № 2-1214/11, було розірвано шлюб зареєстрований 06 вересня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Бериславського РУЮ Херсонської області, актовий запис № 52, між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .(а.с.23).

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_7 , виданого 09.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бериславсього РУЮ у Херсонській області, між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , зареєстровано шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_2 .

Відтак, ОСОБА_3 є рідною донькою ОСОБА_11 та падчеркою позивача ОСОБА_1 .

Законом України «Про внесення зміни до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо додаткової підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану» від 20.09.2022 №2599-ІХ, внесено зміни підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідно до яких, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий час, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Отже, законодавець не ставить право військовослужбовця на звільнення з військової служби у залежність від того, чи рідні діти перебувають у нього на утриманні, водночас вирішальне значення має саме факт перебування дітей на утриманні.

Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст. 180 СК України).

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб.

Обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч. 2 ст. 166 СК України).

Разом з тим, сімейне законодавство визначає безумовний обов`язок щодо утримання батьками своїх неповнолітніх дітей, однак стосовно вітчима (мачухи) передбачені певні застереження.

Згідно з ч.1 ст. 260 СК України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Так, в силу положень ч.1 ст.268 Сімейного кодексу України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Тобто, в контексті спірних відносин, позивач мав би обов`язок по утриманню неповнолітніх дітей своєї дружини, якщо б їх матір, батько або зазначені у цій нормі особи (у разі їх наявності) з поважних причин не могли б надавати їм належного утримання.

Аналогічний висновок наведений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 14 грудня 2023 року у справі № 160/11228/23 (адміністративне провадження № К/990/35121/23).

З огляду на вказане, основний довід позивач, що в межах даних спірних правовідносин, визначальним фактом є не батьківство, а саме утримання трьох і більше дітей, спростовується вищевказаним.

Так, разом і з рапортом про звільнення позивачем надано лише документи, які свідчать про його одруження з матір`ю падчерки, а також довідку від 24.02.2023 р., видану Приморським районним судом м.Одеса про відсутність зареєстрованих судових справ про стягнення аліментів з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 ( про що вказано у рапорті позивача, оскільки вказана довідка до матеріалів справи не надана).

Крім того, позивачем до матеріалів справи додатково надано витяг з реєстру боржників про відсутність виконавчого провадження стосовно ОСОБА_9 - зареєстрованого батька ОСОБА_3 (а.с.31), а також платіжні інструкції (а.с. 23 зв.с.- 30 зв.с.).

З огляду вищевказане правове регулювання спірних правовідносин та висновки Верховного Суду вище перелічені документи не є доказами того, що матір та батько неповнолітньої ОСОБА_3 або інші особи (у разі їх наявності), перелічені у ч.1 ст.268 Сімейного кодексу України, з поважних причин не могли б надавати їй належного утримання.

Таким чином, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами перебування на утриманні у нього, як військовослужбовця, трьох і більше дітей віком до 18 років, як наявність підстав для звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII на час звернення з рапортом, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

VII. Висновок суду

Частиною 1 ст. 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

VIII. Розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених позивачем вимог, підстави для стягнення сплаченого ним судового збору з відповідача згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, а відповідачем не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЕДРПОУ: НОМЕР_9 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , рокпп НОМЕР_10 ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

.