Справа № 521/1300/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 р.м. ОдесаСправа № 521/1300/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Шляхтицького О.І., Бітова А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Березівського районного суду Одеської області від 22.05.2024 року у справі №521/1300/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 16.03.2024 року серії ЕНА №1674112

У С Т А Н О В И В:

30.01.2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою, у якій з урахуванням уточнень просив:

- скасувати постанову інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Грибенюка Євгена Івановича серії ЕНА №1288404 від 21.01.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що перед виїздом транспортний засіб перебував в технічному справному стані, а лампа лівої фари ближнього світла вийшла з ладу в дорозі. Про несправність лівої фари ОСОБА_1 стало відомо безпосередньо після його зупинки працівниками поліції, які і повідомили позивачеві про цю технічну несправність. Після того, як виявлено технічну несправність транспортного засобу, позивач мав намір відправитись до найближчої станції технічного обслуговування з метою усунення такої несправності. Відтак, на переконання ОСОБА_1 , позивач не порушував правил дорожнього руху та не мав умислу на керування транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 31 січня 2024 року адміністративну справу №521/1300/24 вирішено передати за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2024 року адміністративну справу №521/1300/24 вирішено передати за підсудністю до Березівського районного суду Одеської області.

За наслідками розгляду зазначеної справи Березівським районним судом Одеської області 22 травня 2024 року прийнято рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Скасовано постанову інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Грибенюка Євгена Івановича серії ЕНА №1288404 від 21.01.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а провадження у справі закрито.

Ухвалюючи означене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.121 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не мав умислу на керування транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби.

Не погоджуючись із вище вказаним рішенням суду першої інстанції, Департаментом патрульної поліції Національної поліції України (далі скаржник) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що підтвердженим є факт керування позивачем транспортним засобом на якому не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пори року, яке у свою чергу є порушенням вимог п. 31.4.3 «в» Правил дорожнього руху України. Як стверджував скаржник, проти такого порушення не заперечував сам позивач у своєму позові.

Скаржник наголошував, що згідно із вимогами п.31.4.3 «в» ПДР, забороняється експлуатація транспортного засобу (далі т/з) з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла. Так, частиною першою статті 121 КУпАП установлено відповідальність за керування т/з, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) у вигляді накладення штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На думку скаржника, у даному випадку закінчений склад правопорушення настає з того моменту коли особа рухалась з технічною несправністю передбаченою пунктом 31.4 ПДР України не застосовуючи аварійну світлову сигналізацію.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 спростовує доводи апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, вказуючи на законність ухваленого судового рішення та просить його залишити без змін.

В силу приписів пункту 1,3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Зокрема, як з`ясовано колегією суддів та слідує з матеріалів справи, 21 січня 2024 року інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Грибенюком Є.І. винесено постанову серії ЕНА №1288404 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., що є санкцією ч.1 ст. 126 КУпАП.(а.с.8)

Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «CHEVROLET LACETTI» н/з НОМЕР_1 , рухався з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п.п.31.4.3 (в) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП».

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», установлюють Правила дорожнього руху України (далі ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані:

- знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху;

- створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам;

- виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Положеннями пункту 1.3. ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Приписами пункту 1.9. ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно до пункту 31.1. ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

У відповідності із вимогами пункту 31.4.3. «в» ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Згідно із положеннями статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) установлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями частини першої статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами частини 1,2 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), які обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із частиною першою ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З аналізу наведених вище норм законодавства України слідує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Повертаючись до обставин даної справи судова колегія звертає увагу на таке.

Судом попередньої інстанції установлено допущення позивачем порушення вимог пункту 31.4.3 «в» ПДР України, а саме керування транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, проти чого ОСОБА_1 не заперечував ні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, так і під час судового розгляду справи за його позовом.

Водночас, у своєму позові ОСОБА_1 доводив, що про несправність лівої фари позивачу стало відомо лише після зупинки транспортного засобу працівниками поліції.

Разом з цим, судова колегія звертає увагу, що у відповідності із вимогами пункту 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно до підпункту «в» пункту 9.9 Правил дорожнього руху аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами.

Так, згідно із вимогами п.31.4.3 «в» ПДР України, забороняється експлуатація транспортного засобу з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла. Частиною 1 статті 121 КУпАП відповідальність передбачено за керування транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби).

Відповідно до пункту 31.5. ПДР України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Як зазначено Верховним Судом у постанові 18 жовтня 2019 року по справі №177/213/17, закінчений склад правопорушення, визначеного ч.1 статті 121 КУпАП, настає з того моменту коли особа рухалась з технічною несправністю передбаченою пунктом 31.4 ПДР України не застосовуючи аварійну світлову сигналізацію.

Жодних доказів застосування ОСОБА_1 при русі на транспортному засобі з технічною несправністю аварійної світлової сигналізації матеріали справи не містять.

З урахуванням вище наведеного, судова колегія погоджується з доводами скаржника щодо правомірності прийняття спірної постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП.

При цьому, судова колегія не погоджується з доводами позивача та висновком суду попередньої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, оскільки останній не мав умислу на керування транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення (керування транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється) визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності (самовпевненість та недбалість).

Згідно із положеннями статті 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Апеляційний суд наголошує, що наявність виявленого інспектором патрульної поліції порушення, не можливо було залишитися в нічний час (темну пору доби) непомітним для позивача, як водія транспортного засобу, який в силу наведених вище приписів ПДР України зобов`язаний бути уважним, стежити за технічним станом транспортного засобу та виявивши несправність прийняти заходи для їх усунення.

Більше того, виявлені інспектором патрульної поліції порушення створюють певного роду небезпеку не лише для водія, а для інших учасників дорожнього руху. Несправність, наявна у транспортного засобу позивача не просто дозволяла, а в силу приписів пункту 31.5. ПДР України, зобов`язувала до руху до місця ремонту задля її усунення.

Підсумовуючи вище наведене, судова колегія дійшла висновку, що у даному випадку немає правових підстав для скасування оскаржуваної постанови від 16.03.2024 року серії ЕНА №1674112.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, а відтак, згідно до приписів ст. 315, 317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 286, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити повністю.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 22.05.2024 року у справі №521/1300/24 скасувати.

Прийняти у справі №521/1300/24 нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 16.03.2024 року серії ЕНА №1674112 відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями, є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький А.І. Бітов