Справа № 461/6110/24
Суддя: Кітов О. В.
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/6110/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді Кітова О.В.,

при секретарі судового засідання Черевка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в інтересах якої діє адвокат Дяків Володимир Богданович (адреса: м. Львів, вул. Навроцького, 10, оф. 404, РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області (адреса: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дяків Володимир Богданович звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2559419 від 07.07.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову покликається на те, що 07.07.2024 року інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Хоп`яком Русланом Ігоровичем винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2559419, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень. За змістом оскаржуваної постанови ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, нібито, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, при цьому не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії чим порушив п. 9.2.б. ПДР- порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом. ОСОБА_1 переконаний, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, з огляду на таке. По-перше, навіть з оскаржуваної постанови вбачається щось не логічне. Так, в частині оскаржуваної постанови «час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» інспектор зазначає,- «07.07.2024 водій керуючи ТЗ не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, при цьому не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії чим порушив п. 9.2.б. ПДР- порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом». Так, не пред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії є самостійним порушенням ПДР, однак за це позивача не притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначає, що коли працівники патрульної поліції зупинили автомобіль позивача д.н.з НОМЕР_3 то він не був його водієм, а був пасажиром. Водієм ТЗ позивача була його дружина. По-друге, після зупинки ТЗ, зокрема, в недозволеному місці, працівники патрульної поліції, не надавши жодних доказів вчинення ОСОБА_1 порушення п. 9.2.б. ПДР- порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом, йому повідомили, що відносно нього буде винесена постанова. ОСОБА_1 було заявлено клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із необхідність скористатись юридичною допомогою, в чому йому також було безпідставно відмовлено. Зазначене, на думку позивача, однозначно свідчить про те, що інспектор 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 повністю проігнорував положення ст. 268 КУпАП, відповідно до яких особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова суду від 25 липня 2024 року поновлено ОСОБА_1 десятиденний строк оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2559419 від 07.07.2024 року та відкрито провадження у справі.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач (уповноважений представник) в судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неявка відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, відповідно до вимог ст. 205 КАС України, не є перешкодою для розгляду справи, а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та третьої особи.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.4 ст. 229 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

За умовами ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Судом встановлено, що 07.07.2024 року інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2559419, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень.

За змістом оскаржуваної постанови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, при цьому не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії чим порушив п. 9.2.б. ПДР- порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З викладеного слідує, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві та відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п. 1 ст. 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011; п. 75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015; п. 52 рішення у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013).

Позивач ОСОБА_1 , обґрунтовуючи позовні вимоги, заперечив факт порушення ним ПДР та вчинення адміністративного правопорушення. Зазначив, що не пред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії є самостійним порушенням ПДР, однак за це позивача не притягнуто до адміністративної відповідальності. Стверджує, що коли працівники патрульної поліції зупинили автомобіль позивача д.н.з НОМЕР_3 то він не був його водієм, а був пасажиром. Водієм ТЗ позивача була його дружина. Крім цього вказує, що після зупинки ТЗ працівники патрульної поліції, не надавши жодних доказів вчинення ОСОБА_1 порушення п. 9.2.б. ПДР- порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом, йому повідомили, що відносно нього буде винесена постанова. ОСОБА_1 було заявлено клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із необхідність скористатись юридичною допомогою, в чому йому також було безпідставно відмовлено.

Відповідачем не надано належних доказів на спростування вищенаведених доводів позивача та на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме щодо порушення останнім п. 9.2.б ПДР.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та доказів, зібраних у справі, суд прийшов до висновку, що працівник поліції дійшов до передчасного висновку щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, повно та всебічно не дослідивши всі обставини справи.

Згідно із ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З вищенаведеної норми права вбачається вичерпний перелік повноважень суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому вказана процесуальна норма права є спеціальною по відношенню до ст. 245 КАС України.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання адміністративної постанови, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити, скасувати постанову серії ЕНА №2559419 від 07.07.2024 та закрити провадження у справі.

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 484,48 грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дяків Володимир Богданович до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2559419 від 07.07.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в розмірі 484 гривень 48 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

представник позивача - адвокат Дяків Володимир Богданович (адреса: м. Львів, вул. Навроцького, 10, оф. 404, РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Львівській області (адреса: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19, ).

Повний текст рішення складено та підписано 02 серпня 2024 року.

Суддя Олександр КІТОВ