Справа № 520/32833/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 р. Справа № 520/32833/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., м. Харків, повний текст складено 21.06.24 по справі № 520/32833/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст. 382 КАС України, в якій просила суд:

- встановити судовий контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі № 520/32833/23;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати протягом п`ятнадцяти днів, з дня постановлення ухвали про встановлення судового контролю, звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі № 520/32833/23.

В обґрунтування вказаної заяви зазначила про протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у невиконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі № 520/32833/23, оскільки після здійсненого на виконання вказаного рішення перерахунку пенсії, розмір такої не змінився, що зумовлює необхідність застосування заходів судового контролю.

Пояснила, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі № 520/32833/23 зобов`язано відповідача поновити нарахування та виплату з листопада 2023 року ОСОБА_1 щомісячної доплати до діючої пенсії у розмірі 2000,00 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

Також, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі № 520/35688/23 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено, та зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату основного розміру пенсії позивачу на підставі довідки від 11.10.2023 № 22-267/4.1/4.1.4/8-23, наданої Північно-Східних Міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, за змістом якої розмір грошового забезпечення, з якого повинна обчислюватись пенсія позивача становить 15242,63 грн, замість визначеного у перерахунку пенсії позивача з 01.11.2023 11705,64 грн, що й вплинуло на повторне порушення права позивача на отримання щомісячної доплати.

Разом з цим, за змістом наданого пенсійним органом листа від 16.05.2024 № 2000-0203-8/80575 останній проінформував, що оскільки у мотивувальній частині рішення у справі № 520/32833/23 відображено обґрунтованість заявлених вимог, спираючись на проведений перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі рішення у справі № 520/15654/23, перерахунок на виконання рішення суду у справі № 520/32833/23 проведено з урахуванням обставин, якими керувався суд при винесенні рішення, а тому з 01.11.2023 грошове забезпечення для обчислення пенсії встановлено у розмірі 11705,64 грн.

При цьому, наданими до вказаного листа перерахунками пенсії здійсненими із 01.03.2023, із 01.11.2023 та із 01.03.2024 вбачається, що розмір пенсії позивача із 01.03.2023 становив 12449,21 грн, та під час перерахунку її пенсії на виконання рішення суду із 01.03.2023 з урахуванням доплати 2000,00 грн, залишився незмінним 12449,21 грн, що свідчить про вихід пенсійного органу за межі повноважень та самостійне визначення (зміну) розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.

З огляду на викладене, посилаючись на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 07.07.2021 у справі № 9901/226/19, в якій останній акцентував увагу на обов`язковості виконання судового рішення, яке набрало законної сили, та функції суду з контролю за виконанням судового рішення, стверджувала про наявність підстав для задоволення поданої в порядку ст. 382 КАС України заяви.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 по справі № 520/32833/23 заяву позивача залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 по справі № 520/32833/23, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про ненадання судом першої інстанції будь-якої оцінки доводам позивача в частині фактичного невиконання відповідачем рішення у справі № 520/32833/23, що в свою чергу, призвело до помилкових висновків про відсутність підстав для встановлення судового контролю.

Звернув увагу, що оскаржувана ухвала не містить дослідження питання щодо необхідності встановлення судового контролю та жодної аргументації підстав для відмови у задоволенні поданої позивачем в порядку статті 382 КАС України заяви, що свідчить про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідач у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, заперечуючи проти доводів, викладених в апеляційній скарзі переконував, що судове рішення у справі № 520/32833/23 виконується пенсійним органом в межах покладених зобов`язань, а тому просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану

Вважав хибним посилання позивача з приводу того, що відповідач повинен був поновити виплату щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з урахуванням рішення у справі № 520/35688/23, оскільки вказане питання не було предметом спору у справі № 520/32833/23.

Додатково звернув увагу суду апеляційної інстанції, що станом на липень 2024 року погашено заборгованість за рішеннями судів, які набрали законної сили по 19.09.2020 включно, а відтак, виплата коштів на виконання рішень суду здійснюватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

З посиланням на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 07.11.2019 у справі № 420/70/19, від 23.04.2020 у справі № 560/523/19 та від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а вказував на те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у припиненні нарахування та виплати ОСОБА_1 з листопада 2023 року щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити нарахування та виплату з листопада 2023 року ОСОБА_1 щомісячної доплати до діючої пенсії у розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовні вимоги залишено без задоволення.

Рішення від 12.02.2024 набрало законної сили 14.03.2024р.

Представник позивача звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якій просить суд встановити судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/32833/23: шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень (боржника) - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання судового рішення від 12.02.2024 у справі № 520/32833/23.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача, поданої в порядку ст. 382 КАС, суд першої інстанції зазначив про те, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, у зв`язку із чим не вбачав підстав для встановлення контролю за виконанням даного рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт до суду про виконання судового рішення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Приписами статті 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

На виконання приписів статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зауважує, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

В абзаці третьому пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

На підставі аналізу ст.ст.3, 8, ч.ч.1, 2 ст.55, ч.ч.1 та 2 ст.129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

У справі Сорінг проти Об`єднаного Королівства від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частин 1 та 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (частина 8 статті 382 КАС України).

Крім того, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення; накладення штрафу, визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Колегією суддів встановлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 520/32833/23, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити нарахування та виплату з листопада 2023 року ОСОБА_1 щомісячної доплати до діючої пенсії у розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, з урахуванням раніше виплачених сум», набрало законної сили 14.03.2024.

Стверджуючи про виконання вказаного рішення суду, відповідач посилається на проведення з 01.11.2023 перерахунку пенсії позивача з урахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн відповідно до Постанови № 713.

Водночас зауважує, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 по справі № 520/15654/23 пенсійним органом з 01.04.2019 проведено перерахунок пенсії позивача з врахуванням оновленої довідки про розмір грошового забезпечення від 10.05.2023 № 263/4.1/1/12-23, розмір грошового забезпечення за наслідками перерахунку становить 11705,64 грн.

На виконання рішення від 24.01.2024 по справі № 520/35688/23 пенсійним органом з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022, 01.02.2023 проведено перерахунок пенсії позивача на підставі відповідних довідок.

На виконання рішення у справі № 520/32833/23 від 12.02.2024, як вказує відповідач, пенсійним органом з 01.11.2023 проведено перерахунок пенсії позивача у урахуванням щомісячної доплати 2000 грн. При цьому зауважив, що у мотивувальній частині рішення суду у справі № 520/32833/23 розглядалась обґрунтованість заявлених позивачем вимог спираючись на проведений перерахунок пенсії із 01.04.2019, який здійснено на виконання рішення у справі № 520/15654/23.

З огляду на те, що перерахунок пенсії у справі № 520/32833/23 здійснювався з урахуванням обставин, якими керувався суд при вирішенні рішення, з 01.11.2023 грошове забезпечення для визначення розміру пенсії встановлено у сумі 11705,64 грн. Оскільки розмір пенсії після перерахунку за рішенням суду № 520/32833/23 зменшився, з 01.11.2023 встановлено доплату до попереднього розміру пенсії.

На підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи надано розрахунки, зі змісту яких, колегією суддів встановлено, що розмір пенсії позивача після здійсненого перерахунку пенсії на виконання рішення у справі № 520/32833/23 склав 12449,21 грн, де 7023,38 грн 60% грошового забезпечення (11506,65 грн), 983,27 грн індексація базового ОСНП 2022, 1500,00 грн індексація базового ОСНП 2023, 523,25 грн вид підвищення або надбавки пенсії батьки в/сл., який загинув/помер (член сім`ї загиблого ст. 10 п. 1), 2000 грн щомісячна доплата до 2000 відповідно до ПКМУ № 713 від 14.07.2021 (за рішенням суду), 419,31 грн доплата до 100 грн індексації з 01.03.2023.

Водночас ОСОБА_1 , стверджуючи про наявність підстав для встановлення судового контролю, наполягала, що як після здійснення перерахунку її пенсії з 01.03.2023, так і з 01.11.2023, розмір такої визначено на рівня 12449,21 грн без урахування доплати 2000 грн. Тобто, після здійснення перерахунку на виконання рішення суду у справі № 520/32833/23 розмір пенсії позивача не збільшився на 2000 грн. Вказані обставини знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Також, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 по справі № 520/35688/23 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено, та зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату основного розміру пенсії позивачу на підставі довідки від 11.10.2023 № 22-267/4.1/4.1.4/8-23, наданої Північно-Східних Міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, за змістом якої розмір грошового забезпечення, з якого за вказаним рішенням повинна обчислюватись пенсія позивача становить 15242,63 грн, замість визначеного пенсійним органом у перерахунку пенсії позивача з 01.11.2023 11705,64 грн.

Колегія суддів враховує, що під час виконання рішення суду у справі № 520/32833/23 відповідач повинен був врахувати і висновки суду у справі № 520/35688/23 в частині визначення розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія у сумі 15242,63 грн., однак цього зроблено не було. Доказів зворотного до матеріалів справи не надано.

Згідно з положеннями частин 1 та 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (частина 8 статті 382 КАС України).

Крім того, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення; накладення штрафу, визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Суд апеляційної інстанції враховує, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2020 року у справі № 0640/3719/18 та від 11 червня 2020 року у справі №640/13988/19.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено надані позивачем докази щодо невиконання відповідачем рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 520/32833/23, та відповідно обставини наявності або відсутності підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області подати до суду звіт про виконання судового рішення не досліджувалися, оцінка ним судом не надавалась.

Колегія суддів зауважує, що звертаючись до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю, заявник наводив доводи та аргументи, що вказують на невиконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили, однак останні залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що встановлення судового контролю, є правом, а не обов`язком суду, однак, задля того, щоб відмовити в його встановленні, суд має перевірити належним чином доводи заявника, викладені в його заяві та навести підстави для висновку про відмову в задоволенні заяви, поданої у порядку ст. 382 КАС України, чого у даній справі судом першої інстанції зроблено не було.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до статті 320 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Приписами статті 353 КАС України визначено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Враховуючи викладене, ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2024 по справі № 520/32833/23 підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 326-329, 353, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 по справі № 520/32833/23 - скасувати.

Справу № 520/32833/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова І.С. Чалий