Справа № 440/1287/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 р. Справа № 440/1287/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 (суддя Супрун Є.Б.; м. Полтава) по справі № 440/1287/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі також - відповідач, ГУПФ в Полтавській області), в якому, з урахуванням заяви від 14.02.2024 про уточнення позовних вимог, просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про поновлення їй пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати ГУПФ прийняти рішення про поновлення з 14.11.2023 ОСОБА_1 виплати пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В якості підстави для звернення до суду позивач вказує на протиправну, як на її думку, поведінку відповідача, яка полягає у відмові поновити виплату пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з огляду на відсутність у пенсійного органу відомостей про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення Автономної Республіки Крим, яка наразі є тимчасово окупованою територією.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, оформлене листом від 12.12.2023 №28287-26616/С-02/8-1600/23, про відмову у поновленні ОСОБА_1 нарахування та виплати пенсії за вислугу років.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 14.11.2023.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що ОСОБА_1 отримувала з 2010 в АРК пенсію за вислугу років як працівник органів внутрішніх справ, при цьому виходячи з позовних вимог ОСОБА_1 просить поновити пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058. Відповідно до ст. 10 Закону України 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Таким чином, позивачка зазначає лиш вид пенсії який отримувала раніше, а саме "за вислугу років", що унеможливлює визначення закону відповідно до якого було призначено пенсію. Та в разі призначення пенсії як працівнику органів внутрішніх справ, поновлення виплати пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не є можливим.

Окрім зазначеного відповідач вказує, що на теперішній час Автономна Республіка Крим являється тимчасово окупованою територією російською федерацією. У зв`язку з встановленням воєнного стану в Україні, розірванням комунікаційних відносин між Україною та російською федерацією, на сьогодні відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» не здійснюють пересилання поштових відправлень на територію російської федерації. Здійснити запит пенсійної справи не вбачається за можливе. Таким чином, розглянути питання поновлення заявнику виплати пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на території України буде можливо після внесення змін до законодавства, що регулює питання призначення пенсії особам, які перемістились з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. За результатами розгляду звернення Управлінням надано відповідь № 28287-26616/С-02/8-1600/26 від 12.12.2023 в порядку визначеному Законом України "Про звернення громадян". При цьому, жодні відомості щодо розмірів та складових виплачуваної органами Пенсійного фонду України ОСОБА_1 пенсії в Управлінні відсутні. Разом з цим відповідач вказує, що заява про поновлення виплати пенсії встановленого Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зразка позивачем подана не була. Рішення про відмову в поновленні виплати пенсії Управлінням не приймалося.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я позивача 11.07.1996 Феодосійським МВ ГУ МВС України в Криму (а.с. 9).

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_2 , виданого ГУ МВС України в АР Крим (м. Симферополь) 20.01.2011, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів органів внутрішніх справ.

ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що у 2010 році їй була призначена пенсія за вислугу років, на підтвердження чого вона надала пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 , видане Пенсійним фондом України 25.08.2011 (а.с. 11).

Вказує, що у подальшому від початку окупації АР Крим пенсійні виплати їй припинені.

Як свідчить зміст довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 21.11.2023 №1603- (а.с. 12), 21.11.2023 позивач отримала статус внутрішньо переміщеної особи за Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", фактичне місце перебування якої зареєстровано у АДРЕСА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

14.11.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати її пенсії за вислугу років як працівнику МВС, яку вона отримувала після виходу на пенсію у 2010 році (а.с. 29). До заяви позивач додала копію паспорта, пенсійного посвідчення та посвідчення ветерана МВС України.

Листом від 12.12.2023 №28287-26616/С-02/8-1600/23 перший заступник начальника ГУПФ повідомив ОСОБА_1 про те, що призначення пенсій в Україні здійснюється після надходження пенсійних справ з документами про припинення виплати пенсії з попереднім місцем проживання. Як вбачається зі звернення заявника, вона бажає перевести пенсійну виплату з Автономної Республіки Крим. На даний час Автономна Республіка Крим являється тимчасово окупованою територією РФ. У зв`язку із встановленням воєнного стану в Україні, розірванням комунікаційних відносин між Україною та РФ на сьогодні відділення поштового зв`язку АТ "Укрпошта" не здійснюють пересилання поштових відправлень на територію РФ. Здійснити запит пенсійної справи не вбачається з можливе. Розглянути питання поновлення виплати пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" можливо після внесення змін до законодавства, що регулює питання призначення пенсії особам, які перемістились з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя (а.с. 28).

Позивач вважаючи порушеним своє право на поновлення та виплату пенсії за вислугу років, яку вона отримувала як колишній працівник органів внутрішніх справ, звернулася до суду з цим позовом, в якому втім просить вже визнати протиправною бездіяльність ГУПФ щодо неприйняття рішення про поновлення їй пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язати відповідача прийняти рішення про поновлення з 14.11.2023 виплати пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Незважаючи на викладені розбіжності у мотивах звернення позивача до пенсійного органу та до суду, розгляд заявленого позову здійснювався судом в контексті раніше набутого позивачем права на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а саме - пенсію за вислугу років, яку ОСОБА_1 отримувала до припинення виплат, як це видно з пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого Пенсійним фондом України 25.08.2011.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення відповідача, оформлене листом від 12.12.2023 №28287-26616/С-02/8-1600/23, про відмову у поновленні виплати пенсії виключно з підстав неможливості отримання пенсійної справи та відомостей від РФ є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 указаного Закону, законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 52 Закону №2262-ХІІ, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (надалі - Закон № 1706-VII), який набрав чинності 22.11.2014, встановлені гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

За правилами ч. 1 ст. 7 Закону №1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону №1706-VII, внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" установлено, що призначення та продовження виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги (крім допомоги на проживання, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332 "Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам" - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2023 р. № 709) та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття та Пенсійного фонду України внутрішньо переміщеним особам, крім осіб, зазначених в абзаці вісімнадцятому пункту 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб", - із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 13 березня 2022 р. № 269 та від 20 березня 2022 р. № 332, (далі - внутрішньо переміщені особи) здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з зазначеним Порядком. Призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) (далі - пенсії) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги (крім допомоги на проживання, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332 "Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам" - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2023 р. № 709) та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати) та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Статтею 5 Закону №1058-IV встановлено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону №1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону №1058-IV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Постановою Пенсійного фонду України 30 січня 2007 року № 3-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі по тексту - Порядок № 3-1 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин)).

Пунктом 3 розділу І Порядку № 3-1 передбачено, що заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого годувальника, який отримував пенсію відповідно до Закону, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії (додаток 1 до цього Порядку)) подається заявником до органу, що призначає пенсію.

Днем звернення за перерахунком, поновленням пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед, у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням) (початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняттям (звільненням) на (зі) службу (служби), за виплатою недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, виплатою одноразової грошової допомоги, виплатою допомоги на поховання вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів)) (п. 11 Порядку № 3-1).

Згідно з п. 5 Порядку розділу ІІ № 3-1, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі особи та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії, та з урахуванням додатково наданих документів.

При переведенні з одного виду пенсії на інший, поновленні виплати пенсії особа може додатково подати документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку, підвищення та інші доплати).

Громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримали громадянства російської федерації та не одержують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Орган, що призначає пенсію, здійснює поновлення виплати пенсії цим особам після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення російської федерації.

Пунктом 5, 6 розділу ІV Порядку № 3-1 встановлено, що створення та обробка документів здійснюються із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший приймається з урахуванням:

3) поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви з усіма необхідними документами (переведення вперше на пенсію по інвалідності - у строк, передбачений пунктом «e» статті 50 Закону).

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається органом, що призначає пенсію за місцем фактичного проживання особи, не пізніше 10 днів з дня надходження заяви.

Рішення за результатами розгляду заяви засвідчується підписом керівника органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в пенсійній справі.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 5 днів з дня прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії видає або направляє особі повідомлення із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Працівник органу, що призначає пенсію, не розглядає документи та звернення щодо пенсійного забезпечення стосовно себе, другого з подружжя, батька, матері, вітчима, мачухи, сина, дочки, пасинка, падчерки, рідного та двоюрідного брата, рідної та двоюрідної сестри, рідного брата та сестри дружини (чоловіка), племінника, племінниці, рідного дядька, рідної тітки, діда, баби, прадіда, прабаби, внука, внучки, правнука, правнучки, зятя, невістки, тестя, тещі, свекра, свекрухи, батька та матері дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювача чи усиновленого, опікуна чи піклувальника, особи, яка перебуває під опікою або піклуванням працівника.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивачки, яка набула статусу внутрішньо переміщеної особи, права на продовження виплати пенсії у випадку відсутності підстав для її припинення, перелік яких є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

У свою чергу посилання відповідача на те, що у зв`язку з військовою агресією РФ та введенням в Україні воєнного стану неможливо витребувати пенсійну справу позивачки є безпідставними, оскільки відсутність оригіналу пенсійної справи та інших доказів щодо виплати пенсії позивачки, що зумовлена бездіяльністю відповідача щодо отримання таких доказів не може нівелювати відомості, відображені у копії пенсійної справи, а також в електронній пенсійній справі, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення.

Так, згідно з п. 8 розділу IV Порядку № 3-1, при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви про переведення виплати пенсії за новим місцем фактичного проживання надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем фактичного проживання.

Колегія суддів зазначає, що позивач із заявою про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання до відповідача не зверталася, а просила поновити виплату раніше призначеної пенсії, виплату якої позивачу було припинено у 2014 році. Разом з цим варто зазначити, що переведення виплати пенсії за новим місцем проживання можливе лише у випадку здійснення такої виплати за попереднім місцем проживання, чого в межах розгляду цієї справи не було встановлено судом та не доведено відповідачем.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 22.09.2021 у справі №308/3864/17 зазначив, що відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Суд зазначає, що позивачка як громадянка України має право на отримання пенсії, призначеної їй відповідно до законодавства України.

Маючи статус внутрішньо переміщеної особи позивачка має право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем фактичного проживання.

Разом з тим її конституційне право на вже призначену пенсію не може бути поставлено у залежність від місцезнаходження її пенсійної справи, а відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у виплаті їй пенсії.

Доводи відповідача про те, що для поновлення виплати необхідні документи, на підставі яких призначено пенсію та які містять інформацію про розміри та складові виплачуваної органами Пенсійного фонду пенсії, проте у зв`язку із встановленням воєнного стану в Україні, розірванням комунікаційних відносин між Україною та РФ на сьогодні відділення поштового зв`язку АТ "Укрпошта" не здійснюють пересилання поштових відправлень на територію РФ, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено, оскільки витребування пенсійної справи позивача з органу Пенсійного фонду за попереднім місцем проживання (реєстрації) покладається саме на орган, що призначає (поновлює) пенсію, тоді як відсутність можливості направлення відповідного запиту не може слугувати підставою для відмови у поновленні пенсії.

Стосовно доводів відповідача про те, що позивач із заявою встановленого зразка не зверталася, тому відповідачем відповідне рішення щодо поновлення або відмови у поновленні виплати пенсії не приймалося, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вказані твердження відповідача про недотримання позивачем встановленого порядку звернення за поновленням виплати пенсії є безпідставними, так як зміст заяви позивача очевидно дає змогу оцінити намір заявника, а відповідач в листі-відповіді не зазначав про неналежну форму та зміст заяви позивача про поновлення виплати пенсії.

Крім того, відповідно до пп. 5 п. 2 розділу ІV Порядку № 3-1 відповідач, у разі неналежного оформлення поданих позивачем документів або відсутності необхідних документів зобов`язаний був повідомити заявника про необхідність їх дооформлення або надання додаткових документів.

Колегія суддів зазначає, що відмова у розгляді заяви по суті, є надмірним формалізмом, наслідком якого є порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду 27.11.2019 року у справі №748/696/17.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковими доводи відповідача, що у спірних правовідносинах заява позивача була подана у довільній формі, що унеможливило розгляд питання про поновлення раніше призначеної позивачу пенсії по суті.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що рішення відповідача, оформлене листом від 12.12.2023 №28287-26616/С-02/8-1600/23, про відмову у поновленні ОСОБА_1 нарахування та виплати пенсії за вислугу років, є протиправним.

Відповідно до статті 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal проти Об`єднаного королівства» (заява №22414/93) зазначив, що ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі «Афанасьєв проти України»).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині, що ефективним та належним способом відновлення порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ, оформленого листом від 12.12.2023 №28287-26616/С-02/8-1600/23, про відмову у поновленні позивачці виплати пенсії за вислугу років та покладення на відповідача зобов`язання поновити позивачу нарахування і виплату пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з дати звернення за поновленням такої виплати, тобто з 14.11.2023.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 по справі № 440/1287/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова