Справа № 160/5186/24
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 червня 2024 рокуСправа №160/5186/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив (з урахуванням редакції позову, яка надійшла 14.03.2024):
- визнати протиправними дії відповідача при призначенні нарахуванні/перерахунку у 2023-2024 році позивача пенсії за віком з 10.08.2020 року відповідно до Закону України №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ч.2 ст. 42 показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2017,2018,2019 роки,неправомірне нарахування пенсії без врахування індексації 2020, 2021,2022,2023,2024 роках;
- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові в нарахуванні/перерахунку пенсії за віком з 10.08.2020 по 29.02.2024 роках із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за останні три календарні роки, що передують зверненню, за 2017-2019 роки без урахування довідки про заробітну плату за період 1995-2000 роках;
- зобов`язати відповідача здійснити нарахування/перерахунок пенсії з урахуванням довідки з заробітної плати за період 1995-2000 роки за №296 від 16.06.2015 року чи чинну №132 від 21.12.2023 року та використати показник середньої заробітної плати за 2017,2018,2019 роки;
- зобов`язати відповідача здійснити нарахування/перерахування та виплатити проіндексовану у 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024 роках пенсію за віком позивача у відповідності до частини першої статті 27, частин першої та другої статті 40 та частини 2 статті 42 Закону України №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2017,2018,2019 роки, з 10.08.2020 року.
Однак позивач не згоден із застосованими відповідачем коефіцієнтами та вважає, що відповідачем не проведено індексацію його пенсії. У зв`язку з чим, тричі звернувся до відповідача з відповідними заявами.
Не погодившись з наданими відповідями, позивач звернувся за захистом своїх прав, свобод та інтересів до суду з відповідним позовом.
Ухвалами суду позовну заяву залишено без руху та після усунення недоліків прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Одночасно, ухвалою суду від 29.04.2024 запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується відповідною довідкою, та своїм правом на подання відзиву не скористався, жодних пояснень, заяв або клопотань не подав.

У відповідності до ч.6 ст.162, ч.2 ст.175, ч.1 ст.269 КАС України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

Вивчивши матеріали справи, щодо предмету спору, суд встановив наступне.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 по справі №160/21621/23 позов ОСОБА_1 задоволено шляхом:

- визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо не призначення у 2020 році ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до Закону України № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно із заявою ОСОБА_1 від 10.08.2020 року;

- визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо застосування у 2023 році при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2014,2015,2016 роки;

- зобов`язанняГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 у відповідності до ч.1 ст.27, ч.1 та ч.2 ст.40 Закону України №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2017-2019 роки, з 10.08.2020 року.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п.9 ч.2 ст.129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Законом №1401-VIII від 02.06.2016р. Конституція України була доповнена ст.129-1, положення якої визначають, що суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вказані конституційні положення знайшли своє продовження у КАС України, а також у Законі України «Про судоустрій і статус суддів». Так, ст.2, ч.2 ст.14 КАС України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. При цьому, у ст.370 КАС України додатково закріплено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003).

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV) визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення, перерахунку пенсій.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій, перерахунку пенсій громадянам, та на свій розгляд розраховувати пенсію позивача, оскільки прийняття рішень про призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача.

Призначення (перерахунок) і виплату пенсійздійснює Пенсійний фонд України через свої територіальні органи.

Як встановлено з відповіді ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листом №64676-55055/М-01/8-0400/23 від 21.12.2023, на виконання рішення суду від 09.10.2023 по справі №160/21621/23,позивачу з10.08.2020проведенонарахуванняпенсіїіззастосуваннямсередньоїзаробітноїплативУкраїні,зякоїсплаченостраховівнески,обчисленоїяксереднійпоказникза2017-2019роки(7763грн. 17коп.),тарозмірпенсійноївиплатисклав5261грн. 18коп.

Післяпроведенихавтоматизованихперерахунківпенсії,розмірпенсійноївиплатискладає:

- з 01.07.2021 - 5361,18 грн - відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021№127встановленодоплатуурозмірі100,00грн;

- з 01.03.2022 - 5496,18 грн - відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022№118встановленодоплатуурозмірі135,00грн;

- з 01.03.2023 - 5596,18 грн - відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023№168встановленодоплатуурозмірі100,00грн.

Також, відповідач повідомив позивача, що оскільки автоматизованому проведенню індексації (застосуванню коефіцієнтів збільшення), відповідно до зазначених вище постанов Кабінету Міністрів України, підлягав показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки, для проведення розрахунку пенсії позивача із середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі: з 01.03.2021 - 5426,60 грн, з 01.03.2022 6186,32грн. таз01.03.2023-7405,03грннемаєпідстав.

Як встановлено з відповіді ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листом №4920-57006/М-01/8-0400/24 від 23.01.2024, на виконання рішення суду від 09.10.2023 по справі №160/21621/23, позивачу з10.08.2020проведено нарахування пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2017-2019 роки (7763,17 грн).

Одночасно повідомлено, що автоматизованому проведенню індексації (застосуванню коефіцієнтівзбільшення),відповіднодопостановКабінетуМіністрівУкраїни від 22.02.2021№ 127, від 16.02.2022 № 118 та від 24.02.2023 № 168, підлягав показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки, тому для проведення розрахунку пенсії позивача із середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі: з 01.03.2021 - 5426,60 грн, з 01.03.2022 - 6186,32 грн та з 01.03.2023 - 7405,03 грн немає підстав, про що булоповідомленолистомвід21.12.2023№64676-55055/М-01/8-0400/23засобамивебпорталу.

Відповідач зазначив, що 22.12.2023 позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії, надавши довідку про заробітну плату від 21.12.2023 № 132 за період роботи з липня 1995 року по червень 2000 року, яка видана Акціонерним товариством Дніпровський завод з ремонту та будівництва пасажирськихвагонів.

Частиною третьою статті 44 Закону № 1058 передбачено, що органи Пенсійного фонду маютьправо вимагативідповідні документивід підприємств, організаційі окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавствомдлявизначенняправанапенсію.

Додатково відповідач повідомив, що для розрахунку розміру пенсії позивача застосована заробітна плата з 01.07.1995 по 30.06.2000, згідно довідки від 16.06.2015 № 296, яка містить розбіжності іздовідкоювід 21.12.2023 № 132засіченьталютий2000року.

Враховуючи зазначене, надана позивачем довідка про заробітну плату від 21.12.2023 № 132, підлягає перевірці відповідності сум заробітної плати, зазначених у довідці, первинним документам. Після надходження даних за результатами проведеної перевірки довідки від 21.12.2023 № 132, можливо буде розглянути питання розрахунку розміру пенсії за зазначеноюдовідкою.

Як встановлено з відповіді ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листом №5948-55351/М-01/8-0400/24 від 26.01.2024, на виконання рішення суду від 09.10.2023 по справі №160/21621/23, позивачу проведено перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україніза2017-2019рокиз10.08.2020. Відповідач вказує, що зазначеним судовим рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській областінезобов`язанопроводитиіндексаціюпенсії позивача за2021-2023роки.

Оцінивши наявні у справі доводи та докази, суд виходить з наступного.

Згідно частин 1 та 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З наведеного вище та наявних у справі матеріалів,протиправності дій ГУ ПФУ в Дніпропетровській областів бездіяльності виконання рішення суду за справою №160/21621/23 від 09.10.2023р судом не встановлено.

Разом з тим, позивач, звертаючись з наведеними вище позовними вимогами, не погоджується з розміром пенсії після набрання чинності рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2023по справі № 160/21621/23 та фактично просить суд зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 року по справі № 160/21621/23 шляхом:

- зобов`язання відповідача здійснити нарахування/перерахунок пенсії з урахуванням довідки з заробітної плати за період 1995-2000 роки за №296 від 16.06.2015 року чи чинну №132 від 21.12.2023 року та використати показник середньої заробітної плати за 2017,2018,2019 роки;

- зобов`язання відповідача здійснити нарахування/перерахування та виплатити проіндексовану у 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024 роках пенсію за віком позивача у відповідності до частини першої статті 27, частин першої та другої статті 40 та частини 2 статті 42 Закону України №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2017,2018,2019 роки, з 10.08.2020 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Подібна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 816/2016/17 (К/9901/50946/18), від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а (№ 11-1193апп18) та Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 520/11829/17, у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №295/13613/16-а.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку, визначеному ст. ст. 382, 383 КАС України (із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

З огляду на викладене, у задоволенні позовної вимоги щодо бездіяльності ГУ ПФУ в Дніпропетровській області стосовно виконання рішення суду за справою №160/21621/23 від 09.10.2023р належить відмовити.

Щодо позовних вимог про:

- визнання протиправними дій відповідача при призначенні нарахуванні/перерахунку у 2023-2024 році позивача пенсії за віком з 10.08.2020 року відповідно до Закону України №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ч.2 ст. 42 показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2017,2018,2019 роки,неправомірне нарахування пенсії без врахування індексації 2020, 2021,2022,2023,2024 роках;

- визнання протиправними дій відповідача, які полягають у відмові в нарахуванні/перерахунку пенсії за віком з 10.08.2020 по 29.02.2024 роках із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за останні три календарні роки, що передують зверненню, за 2017-2019 роки без урахування довідки про заробітну плату за період 1995-2000 роках, суд виходить з наступного.

Згідно відповідей ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листами №64676-55055/М-01/8-0400/23 від 21.12.2023, №4920-57006/М-01/8-0400/24 від 23.01.2024 та №5948-55351/М-01/8-0400/24 від 26.01.2024позивачу з10.08.2020проведено нарахування пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2017-2019 роки (7763,17 грн).

Одночасно повідомлено, що автоматизованому проведенню індексації (застосуванню коефіцієнтівзбільшення),відповіднодопостановКабінетуМіністрівУкраїни від 22.02.2021№ 127, від 16.02.2022 № 118 та від 24.02.2023 № 168, підлягав показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки, тому для проведення розрахунку пенсії позивача із середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі: з 01.03.2021 - 5426,60 грн, з 01.03.2022 - 6186,32 грн та з 01.03.2023 - 7405,03 грн немає підстав.

Відповідач зазначив та позивач не заперечує, що 22.12.2023 останнійзвернувся із заявою про перерахунок пенсії, надавши довідку про заробітну плату від 21.12.2023 № 132 за період роботи з липня 1995 року по червень 2000 року, яка видана Акціонерним товариством Дніпровський завод з ремонту та будівництва пасажирськихвагонів.

Відповідач повідомив позивача, що для розрахунку розміру його пенсіїзастосована заробітна плата з 01.07.1995 по 30.06.2000, згідно довідки від 16.06.2015 № 296, яка містить розбіжності іздовідкоювід 21.12.2023 № 132засіченьталютий2000року.

Враховуючи зазначене, надана позивачем довідка про заробітну плату від 21.12.2023 № 132, підлягає перевірці відповідності сум заробітної плати, зазначених у довідці, первинним документам. Після надходження даних за результатами проведеної перевірки довідки від 21.12.2023 № 132, можливо буде розглянути питання розрахунку розміру пенсії за зазначеноюдовідкою.

Сторонами не надано та в матеріалах справи відсутні докази результатів перевірки наданоїпозивачем довідки про заробітну плату від 21.12.2023 № 132.

Також судом не встановлено звернення позивача до відповідача за наслідками перевірки довідки про заробітну плату від 21.12.2023 № 132.

Що, в свою чергу, унеможливлює встановлення судом обставин правильності нарахування та обчислення відповідачем пенсії позивачу.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, з урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати на користь позивача відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.9, 90, 72-78, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова