Справа № 380/4453/24
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 рокусправа № 380/4453/24
місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Військової частини НОМЕР_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у незвільненні ОСОБА_1 з військової служби за станом здоров`я на підставі пункту "б" п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу";

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 негайно звільнити ОСОБА_1 з військової служби за станом здоров`я на підставі пункту "б" п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 12.12.2022 року позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації. Станом на день підготовки позовної заяви, він перебуває у військовому званні старшого солдата на посаді гранатометника (ВОС 103061A) 1 відділення 1 взводу роти 2 батальйону військової частини НОМЕР_1 . 12.12.2023 постановою Військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, що затверджена 16 Регіональною військово-лікарською комісією, позивач визнаний непридатним до військової служби виключенням з військового обліку на підставі статті 17а графи II Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві. 15.12.2023 примірник свідоцтва про хворобу № 1039/3 від 12 грудня 2023 року направлений відповідачу поштою безпосередньо Військово-лікарською комісією військово-медичного клінічного центру Західного регіону 16 Регіональної військово-лікарської комісії. Окрім того, командування військової частини НОМЕР_1 було повідомлене про цю обставину також і листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (вих. 6261 від 15.12.2023), яким згадане свідоцтво про хворобу скеровано відповідачу у електронному вигляді. Проте, станом на 06.02.2024 позивач не звільнений з військової служби.

17.05.2024 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Відзив обґрунтований тим, що за старшим солдатом ОСОБА_1 є закріплене майно, яке рахується на балансі відповідача, а тому запропоновано старшому солдату ОСОБА_1 в найкоротші терміни з`явитись у військову частину НОМЕР_1 для проходження процедури звільнення та повернення майна, яким забезпечила його держава під час мобілізації і яке рахується на балансі відповідача. Позивач не з`явився до військової частини НОМЕР_1 , не здав видане йому балансове майно, тому процедура звільнення не може бути завершена, оскільки будуть нанесені збитки державі в суму отриманого балансового майна. Таким чином, відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом на звільнення.

17.05.2024 від представника позивачем до суду надійшла відповідь на відзив, в якому просить суд позов задовольнити повністю. Відповідь на відзив обґрунтована тим, що не може бути законним подальше перебування позивача на військовій службі, коли у встановленому порядку він визнаний непридатним до такої служби. Не існує такого нормативно правового акта, який дозволяв би відповідачу не звільняти з військової служби військовослужбовця, який у встановленому порядку визнаний непридатним до такої служби з будь-яких мотивів і підстав. Не звільняючи позивача, відповідач порушує приписи статті 19 Конституції України. Відповідач не надав жодного доказу того факту, що позивач не здав видане йому балансове майно. Не надав доказів факту завдання будь-яких збитків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім цього, така обставина не є предметом спору.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 04.03.2024 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Позивач з 12.12.2022 проходить військову службу за призовом під час мобілізації. На момент звернення до суду перебував у військовому званні старшого солдата на посаді гранатометника (ВОС 103061A) 1 відділення 1 взводу роти 2 батальйону військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 .

12.12.2023 постановою Військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, що затверджена 16 Регіональною військово- лікарською комісією, позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 17а графи II Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 1039/3 від 12 грудня 2023 року.

15.12.2023 примірник свідоцтва про хворобу № 1039/3 від 12.12.2023 направлений відповідачу поштою безпосередньо Військово-лікарською комісією військово-медичного клінічного центру Західного регіону 16 Регіональної військово-лікарської комісії. Командування військової частини НОМЕР_1 повідомлене про цю обставину також і листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (вих. 6261 від 15.12.2023), яким згадане свідоцтво про хворобу скеровано відповідачу у електронному вигляді.

Проте, відповідач за результатами розгляду постанови Військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону 16 Регіональної військово-лікарської комісії, що міститься у свідоцтві про хворобу № 1039/3 від 12.12.2023 жодних дій не вчинив.

Станом на 06.02.2024 позивач не звільнений з військової служби.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо незвільнення позивача з військової служби за станом здоров`я протиправною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд керувався такими мотивами.

Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).

Частинами першою, другою, четвертою-шостою статті 2 Закону №2232-XII передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Водночас підстави звільнення з військової служби встановлені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

За змістом підпункту б пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану на підставах:

б) за станом здоров`я:

на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відносини щодо проходження в Україні військової служби регулюються Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 (далі - Положення).

Відповідно до частини другої пункту 225 Положення звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Згідно з пунктом 240 Положення військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом. Військовослужбовці, які були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, та яким згідно з прийнятими рішеннями дозволено проходити військову службу за контрактом на визначених посадах, можуть бути звільнені з військової служби до закінчення строку контракту в порядку, визначеному пунктом 35 цього Положення.

Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Суд встановив, що 15.12.2023 примірник свідоцтва про хворобу № 1039/3 від 12.12.2023 направлений відповідачу поштою безпосередньо Військово-лікарською комісією військово-медичного клінічного центру Західного регіону 16 Регіональної військово-лікарської комісії, що відповідає зазначеним положенням законодавства.

Проте відповідач за результатами розгляду постанови Військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону 16 Регіональної військово-лікарської комісії, що міститься у свідоцтві про хворобу № 1039/3 від 12.12.2023 жодних дій не вчинив.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої пункту 240 Положення після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно. При цьому у відповідача відсутні дискреційні повноваження щодо прийняття чи неприйняття такого наказу.

Таким чином, суд кваліфікує бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у незвільненні ОСОБА_1 з військової служби за станом здоров`я на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII як протиправну.

Суд додатково зазначає, що згідно з пунктом 242 Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини.

Відповідач вказує на те, що за старшим солдатом ОСОБА_1 є закріплене майно, яке рахується на балансі відповідача, а тому йому запропоновано в найкоротші терміни з`явитись у військову частину НОМЕР_1 для проходження процедури звільнення та повернення майна, яким забезпечила його держава під час мобілізації і яке рахується на балансі відповідача. Додатково зазначає, що позивач не з`явився до військової частини НОМЕР_1 , не здав видане йому балансове майно, тому процедура звільнення не може бути завершена, оскільки будуть нанесені збитки державі в суму отриманого балансового майна.

Аналіз згаданих норм законодавства дає підстави для висновку про те, що наказ про звільнення військовослужбовця з військової служби видається негайно, та не залежить від повернення таким військовослужбовцем закріпленого за ним майна, яке рахується на балансі військової частини.

Суд не може залишити поза увагою той факт, що відповідач не подав жодних належних і достатніх доказів, які б підтверджували наявність у позивача, закріпленого за ним майна, яке рахується на балансі відповідача.

Суд при цьому не враховує, додані позивачем квитанції від 24.02.2024 про відправлення засобами поштового зв`язку: документів, бронежилету, плит, спального мішку, чоботів та інших предметів, оскільки отримувачами у них визначені фізичні особи, приналежність яких до відповідача встановити неможливо.

Суд також зазначає, що Закон України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків. Таким чином, право держави в особі відповідача на відшкодування завданої шкоди військовослужбовцем належним чином захищені.

Таким чином, суд з метою повного та ефективного захисту порушеного права позивача зобов`язує Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за станом здоров`я на підставі підпункту "б" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII відповідно до пункту 240 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

V. Судові витрати

Судові витрати між сторонами не розподіляються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі пункту 20 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", а докази понесення інших судових витрат сторони не подали.

Разом з тим, позивач помилково сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн. У зв`язку з цим, суд роз`яснює позивачу право подати відповідне клопотання про повернення помилково сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незвільненні ОСОБА_1 з військової служби за станом здоров`я на підставі підпункту "б" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 з військової служби за станом здоров`я на підставі підпункту "б" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII відповідно до пункту 240 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Гулик Андрій Григорович