Справа № 473/3494/24
Суддя: Ротар М. М.
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/3494/24
РІШЕННЯ

іменем України

"02" серпня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Ротар М.М. при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №356 від 13 травня 2024 року про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач звернувся до суду із указаним позовом, в якому просить скасувати постанову №356 від 13 травня 2024 року про накладення адміністративного стягнення та закрити провадження у справі. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 13.05.2024 року відповідачем було винесено оскаржувану постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. На думку позивача, оскаржувана постанова є необґрунтованою, яка не містить належних доказів щодо вчинення ним правопорушення, оскільки склад адміністративного правопорушення в його діях відсутній.

Ухвалою судді від 04 липня 2024 року поновлено позивачу строк звернення до суду з позовною заявою та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив, заяв, клопотань та адресу суду не надіслав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Як встановлено судом, 24 квітня 2024 року військовозобов`язаному ОСОБА_1 вручена повістка виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09:00 год. 24 квітня 2024 року. (а.с.9)

При цьому в протоколі №35 від 02 травня 2024 року, зазначено, що необхідність явки на 25 квітня 2024 року.(а.с.10)

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений термін без поважних причин.

02 травня 2024 року старшим офіцером п`ятого відділу Вознесенського РТЦК складено протокол №35 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП не з`явився без поважних причин у визначений термін до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період, чим порушив законодавством про мобілізаційну підготовку.

Саме неприбуття позивача у зазначені дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_2 становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, про що зазначено у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення. В графі поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено «Не зміг з`явитись вчасно так як був направлений лікарем до медичного закладу м. Миколаєва для консультації, оскільки його мама тяжко хвора і вона самостійно не може пересуватися, про що ним було повідомлено працівника РТЦК завчасно. (а.с.11).

13 травня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , полковником ОСОБА_2 було прийнято постанову № 356, відповідно до якої встановлено, що своїми діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції від 30.06.2023) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ч. 1 ст. 8 КУпАП беззаперечно визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

За приписами ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Виходячи з наведеного, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 24 квітня 2024 року о 09:00 год. за повісткою.

Приписами ч. 1 ст. 210-1 КУпАП (станом на дату вчинення правопорушення 24.04.2024 року) передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частиною 2 статті 210-1 КУпАП (станом на дату вчинення правопорушення 24.04.2024 року) передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Суд наголошує, що згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Так в судовому засіданні було встановлено та підтвердилося матеріалами справи, що 24 квітня 2024 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу ОСОБА_1 була вручена повістка, в якій було зазначено, що йому необхідно в цей же день з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому відповідно до довідки КП «КНП МРФПМУ» від 03.05.2024 року МОК ОСОБА_1 24.04.2024 року був на консультації в протитуберкульозному закладі м. Миколаїв за направленням лікаря фтизіатра з приводу захворювання матері ОСОБА_3 , яка перебуває на стаціонарному лікуванні В КНП «ВБЛ» та є інвалідом 1 групи загального захворювання, потребує постійної кисневої підтримки і не може самостійно пересуватися. (а.с.14)

Також вказані обставини підтверджуються Висновком про необхідність забезпечення особи з обмеженнями №53,(а.с.15) та довідкою до акту огляду медико-соціальної експертною комісією серія 12ААГ № 513927. Відповідно до вказаної довідки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 є інвалідом 1 групи, непрацездатна, потребує постійного стороннього догляду. (а.с. 16).

Про вказані обставини позивач повідомив відповідача під час складення відносно нього протоколу №35 від 02 травня 2024 року про адміністративні правопорушення, про свідчать його особисті пояснення, що були додані до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до Переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного

прибуття військовозобов`язаного до військового

комісаріату для призову на збори, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України

від 28 липня 2010 р. № 673 Поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори у строк, установлений військовим комісаріатом, які підтверджені відповідними документами (довідками), визнаються: хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено «поза розумним сумнівом», на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Таким чином, під час розгляду справи про адмінправопорушення начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 не надав належної оцінки доказам, а викладені у постанові висновки не відповідають фактичним обставинам провадження.

Отже, в ході розгляду адмінсправи, факт вчинення позивачем адмінправопорушення передбаченого ч. 2 ст.210-1 КУпАП свого підтвердження не знайшов.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст. ст. 7, 245, 247, 280, 293 КУпАП, ст. ст.77,242,244,245,246,286 КАС України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову №356 від 13 травня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.210-1 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до П`ятого апеляційного адміністративного суду безпосередньо протягом десяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Ротар