Справа № 460/27764/23
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 рокуСправа № 460/27764/23 пров. № А/857/8517/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові справу за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року (суддя Нор У.М., м. Рівне), -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року Головне управління ДПС у Рівненській області (далі ГУ ДПС) звернулось до суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП) в якому просило стягнути з ФОП до бюджету податковий борг з єдиного податку в сумі 7940 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року позов задоволено повністю (далі Рішення суду).

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі вказує, що фізична особа-підприємець платник єдиного податку першої-другої групи, яку мобілізовано протягом дії воєнного стану в Україні має право не сплачувати єдиний податок.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав, проте подав клопотання про зупинення розгляду справи.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що податкове зобов`язання з єдиного податку є узгодженим, у добровільному порядку ним не сплачене, а тому набуло статусу податкового боргу.

Такі висновки суду першої інстанції, по суті спору, відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, однак вказане рішення суду не може бути залишено без змін, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що відповідач є зареєстрованим у встановленому законодавством порядку ФОП з 07.07.2009.

За даними ГУ ДПС за відповідачем обліковується податкова заборгованість з єдиного податку на загальну суму 7940 грн.

Дана заборгованість виникла на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 24.05.2021 №5234 за період з 20.02.2022 по 20.11.2023.

Крім того, наявність податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб на суму 7940 грн. підтверджується копією витягу з інтегрованої картки платника податків, розрахунком виникнення податкової заборгованості по нарахованих (донарахованих) сумах згідно з картками особових рахунків.

Позивачем направлено на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» від 15.09.2023 №0/1700. Проте така вимога не була вручена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення №697.

На момент розгляду справи судом, борг перед бюджетом на загальну суму 7940 грн. відповідачем не погашено. Доказів щодо сплати чи часткового погашення зазначеної суми податкового боргу, відповідачем суду не надано.

Щодо клопотання позивача про зупинення розгляду справи, то апеляційний суд зазначає, що подане не підлягає задоволенню, оскільки сам відповідач, як заінтересована особа, не клопотав про зупинення провадження із підстав передбачених пунктом 5 частини першої статті 236 КАС.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами Податкового кодексу України (далі - ПК).

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК встановлено, що грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК).

Відповідно до підпункту 14.1.175 статті 14 ПК сума грошового зобов`язання, самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Приписами підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Проте, відповідно до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Відповідно до статті 111 ПК за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності:

111.1.1. фінансова;

111.1.2. адміністративна;

111.1.3. кримінальна.

111.2. Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, може застосовуватися у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Згідно з статтею 112 ПК особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Відповідно до пункту 112.5. статті 112 ПК підставою для притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення та стягнення штрафу є податкове повідомлення-рішення, що відповідає вимогам, визначеним пунктом 58.1 статті 58 цього Кодексу.

Притягнення або звільнення особи від фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення не звільняє її від виконання податкового обов`язку, а також іншого обов`язку, передбаченого цим Кодексом, порушення якого стало підставою для притягнення до відповідальності (пункт 112.6 статті 112 ПК).

Окрім цього, згідно з підпунктом 4 пункту 2 Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 №225 (далі Порядок) підставою неможливості виконання платником податків - фізичною особою, зокрема самозайнятою особою, податкових обов`язків, крім підстав, встановлених підпунктами 102.6.1 - 102.6.5 пункту 102.6 статті 102 глави 9 розділу II Кодексу, є призов на військову службу під час загальної мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України від 03 березня 2022 року № 2105-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», або перебування в підрозділах територіальної оборони.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2022 №53 відповідача зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Окрім цього, відповідачем подано посвідчення від 07.12.2023 серії НОМЕР_2 , пред`явник якого має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд зазначає, що у Рішенні суду, не враховано положень підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК та підпункту 4 пункту 2 Порядку, відповідно до яких відповідач як платник податків звільняється від відповідальності передбаченої ПК України з обов`язковим виконанням обов`язку щодо сплати єдиного податку протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Наведеним обставинам, суд першої інстанції належної оцінки не надав, тому оскаржуване рішення суду підлягає зміні в частині викладу мотивів задоволення позову.

Відповідно до частини четвертої статті 317 КАС зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись статтями 308, 311, 315-317, 321, 322, 324, 325, 328, 329 КАС суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення суду в редакції цієї постанови.

В решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич