Справа № 580/5118/24
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 липня 2024 року справа № 580/5118/24 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду клопотання Управління служби безпеки України в Черкаській області про залишення без розгляду позовної заяви в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління служби безпеки України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

22.05.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління служби безпеки України в Черкаській області (далі відповідач), в якому позивач з урахуванням заяви про зміну предмету позову просить:

визнати протиправними дії управління Служби безпеки України в Черкаській області щодо не проведення перерахунків та не здійснення виплати з 24.02.2022 по 29.03.2024 (у зв`язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі № 826/6453/18) грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 - 2481,00 грн. та на 01.01.2023 - 2684,00 грн., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 4, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, а також, у зв`язку зі збільшенням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, відповідно і процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також і разових додаткових видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку учаснику АТО за 2023-2024 роки;

зобов`язати управління Служби безпеки України в Черкаській області перерахувати з 01.01.2022 та з 01.01.2023 (у зв`язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі № 826/6453/18) та виплатити (з урахуванням виплачених сум) грошове забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 - 2481,00 грн. та на 01.01.2023 - 2684,00 грн., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 4, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, а також, у зв`язку зі збільшенням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, відповідно і процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також і разових додаткових видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку учаснику АТО за 2023-2024 роки та надати ОСОБА_1 копії зроблених перерахунків по кожному виду грошового забезпечення окремо;

визнати протиправними дії управління Служби безпеки України в Черкаській області, щодо не виготовлення та не направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2022 та станом на 01.01.2023, відповідно до статей 43, 51, 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262 Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, за посадою яку займав на час звільнення зі служби у 2011 році (у довідці станом на 01.01.2022) та під час проходження служби по мобілізації (у довідці станом на 01.01.2023), із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, з включенням процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2022 (2481 грн.) та станом на 01.01.2023 (2684 грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 4, 14 до вказаної Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, а також оновленого (виправленого) грошового атестату на дату звільнення зі служби - 29.03.2024 та оновленої (виправленої) довідки про додаткові види грошового забезпечення, за останні два роки перед звільненням, у зв`язку зі збільшенням внаслідок перерахунку (згідно Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі №826/6453/18) складових грошового забезпечення, для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022, з 01.02.2023 та 30.03.2024.

зобов`язати управління Служби безпеки України в Черкаській області, у зв`язку зі збільшенням внаслідок перерахунку (згідно Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року по справі № 826/6453/18) складових грошового забезпечення, виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 та станом на 01.01.2023, відповідно до статей 43, 51, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІ1 Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, за посадою яку займав на час звільнення зі служби у 2011 році (у довідці станом на 01.01.2022) та під час проходження служби по мобілізації (у довідці станом на 01.01.2023), із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, з включенням процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2022 (2481 грн.) та станом на 01.01.2023 (2684 грн.), на відповідний коефіцієнт згідно з додатками 1, 4, 14 до вказаної Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, а також оновлений (виправлений) грошовий атестат на дату звільнення зі служби - 29.03.2024 та оновлену (виправлену) довідку про розмір грошового забезпечення, за останні два роки перед звільненням зі служби, для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022, з 01.02.2023 та 30.03.2024.

Ухвалою від 27.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

12.06.2024 відповідач подав суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке мотивоване тим, що позивач звільнений з військової служби наказом СБ України від 07.03.2024 № 286-ОС/дск та виключений зі списків особового складу 29.03.2024 наказом Управління від 25.03.2024 № 21-ОС/дск. Витяг з наказу від 25.03.2024 № 21-ОС/дск про виключення зі списків особового складу доведено ОСОБА_1 під підпис 26.03.2024.

При цьому, під час проходження служби позивач щомісячно був обізнаний про розмір свого грошового забезпечення, оскільки грошове забезпечення отримувалось ним щомісячно з дати призначення на посаду (16.03.2022) до часу звільнення (29.03.2024). Тобто, позивач знав, що розмір його грошового забезпечення залишався сталим в той час коли відбулася зміна прожиткового мінімуму.

У спірний період така зміна відбулася двічі станом на 01.01.2023 згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та 01.01.2024 згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Вказане дає підстави стверджувати, що після виплати грошового забезпечення в січні 2023 та в січні 2024 року позивач був обізнаний про незастосування бажаного ним розрахунку грошового забезпечення, виходячи з розміру прожиткового мінімуму станом на 01.01.2023.

З позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 22.05.2024, тобто з порушенням строку.

При цьому, обставина, на яку позивач посилається в обґрунтування позовних вимог настала ще 29.01.2020 з набранням законної сили постанови Шостого апеляційного суду у справі № 826/6453/18. Отже, уже з часу призначення на посаду 16.03.2022 позивач мав об`єктивну можливість знати про порушення його прав та звернутися до суду за захистом, проте звернувся лише після звільнення з військової служби у травні 2024 року.

Крім того, відповідач стверджує, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню строк, передбачений приписами частини 5 статті 122 КАС України, яка є спеціальною нормою, та визначає, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Оцінивши доводи клопотання, суд зазначає таке.

Суд врахував, що предметом цього спору є нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення у належному розмірі.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Між тим, ні Закон №2011-ХІІ, ні інші спеціальні нормативно-правові акти не врегульовують порядку відшкодування не нарахованого та невиплаченого грошового забезпечення при звільненні з військової служби.

З цього приводу суд врахував правову позицію Верховного Суду у п.27 постанови від 18.12.2018 (справа №820/4619/16), що відповідно до ч.5 ст.242 КАС України підлягає врахуванню, згідно з якою за загальним правилом норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Тобто, норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Тому до спірних правовідносин мають бути застосовані загальні норми оплати праці.

Так, ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції до 19.07.2022) було визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Поряд із цим, ч.ч.3, 5 ст.122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2024 року у справі №580/4684/22, відповідно до яких, відповідаючи на питання, який із двох кодексів має пріоритет у застосуванні до спірних правовідносин КАС України чи КЗпП України, Суд керується тим, що обов`язок держави створити умови та гарантувати можливості для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю є складовою її обов`язку щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав та свобод людини і громадянина (стаття 3, частини перша, друга, сьома статі 43 Конституції України).

Частиною першою статті 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

У Рішенні від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод. У правовій державі звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (абзац п`ятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення).

Отже, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Тому доводи відповідача про застосування до спірних правовідносин вимог ст.122 КАС України є необґрунтованими.

Суд зазначає, що Законом України від 01.07.2022 №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності 19.07.2022, внесено зміни до ч.2 ст.233 КЗпП України та викладено її у такій редакції: «Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).».

Таким чином, у даній правовій ситуації перебіг тримісячного строку звернення до суду, установленого ч.2 ст.233 КЗпП України, має обчислюватись з моменту звільнення позивача та отримання ним письмового повідомлення про нараховані при звільненні суми.

Як установлено судом, позивач звільнений з військової служби наказом Служби Безпеки України від 07.03.2024 № 286-ОС/дск. Виключений зі списків особового складу 29.03.2024 наказом Управління служби безпеки України в Черкаській області від 25.03.2024 № 21-ОС/дск.

Вказаним наказом передбачено провести з позивачем розрахунок при звільненні, зокрема виплатити: преміювання за період з 01.03.2024 до 29.03.2024; грошову компенсацію за 30 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, 30 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік; 7 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік, 28 днів невикористаної додаткової відпустки за 2023-2024 роки; одноразову грошову допомогу в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 24 повних календарних місяців служби, але не менш як 25% місячного грошового забезпечення.

Також, у наказі зазначено суми, що підлягають позивачу до виплати при звільненні.

Отже, перебіг встановленого ст.233 КЗпП України тримісячного строку звернення в суд обраховується з часу ознайомлення позивача з наказом від 25.03.2024 № 21-ОС/дск 26.03.2024.

При цьому, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом 22.05.2024, тобто в межах установленого ст.233 КЗпП України тримісячного строку.

Суд погоджується з доводами відповідача, що грошове забезпечення позивача є щомісячною виплатою і його розмір відомий позивачу під час виплати.

Водночас, ст.233 КЗпП України пов`язує перебіг строку звернення в суд з фактом звільнення працівника (військовослужбовця) та повідомлення йому про нараховані при звільненні суми, а не з щомісячною виплатою грошового забезпечення.

Відтак, оскільки позивач ознайомлений з наказом від 25.03.2024 № 21-ОС/дск 26.03.2024, і звернувся до суду з цим позовом 22.05.2024, тобто в межах установленого ст.233 КЗпП України тримісячного строку, тому клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 240, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні клопотання Управління служби безпеки України в Черкаській області (вх. від 12.06.2024 №29028/24) про залишення без розгляду позовної заяви в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління служби безпеки України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали направити учасникам справи.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з моменту її складення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ