Справа № 308/8006/24
Суддя: Крегул М. М.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8006/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2024 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області:
в складі: головуючого судді Крегул М.М.,
за участю секретаря судового засідання Микуланинець О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-
Адвокат Канівець О.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним позовом, який обґрунтовує тим, що 19 лютого 2024 року працівниками патрульної поліції було доставлено позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Де він знаходився по 24 квітня 2024 року включно. Під час знаходження в ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу було відомо, що відносно нього були складені адміністративні матеріали, проте які ніхто йому не повідомляв. 01.05.2024 року на вимогу позивача йому було надано працівниками ТЦК та СГТ лише копію оскаржуваної постанови без протоколу. Повідомляємо, що і протокол який передував складенню, і оскаржувана постанова були складені і винесені без участі позивача.
Також у позовній заяві зазначає, що суб`єктом даного адміністративного правопорушення може бути тільки конкретна особа (спеціальний суб`єкт): призовник, військовозобов`язаний, резервіст. Однак, у постанові позивача ідентифікують як громадянина. Крім того в оскаржуваній постанові невірно зазначено фактичне проживання позивача.
Окрім цього, у позовній заяві позивач вказує, що притягнення його до адміністративної відповідальності минув.
Також при складанні оскаржуваної постанови не були роз`яснені права, які передбачені ст.ст. 55,56,59,63 Конституції України, не зазначені і не враховані вимоги ст.23, 33-35 КУпАП та не встановлений майновий стан особи, що притягується до адміністративної відповідальності, характеризуючі дані, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.
З урахуванням наведеного позивач просить суд скасувати постанову за ч. 2 ст. 210 КУпАП про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №8545 від 19.04.2024 року за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Позивач у судове засідання не з`явився, однак від його представника адвоката Канівець О.П. до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 19.04.2024 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення №8545, згідно якої ОСОБА_3 19.04.2024 року перебував на території ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було встановлено та особисто ОСОБА_1 підтверджено, що останній не повідомив у встановлений семиденний термін про зміни у власних облікових даних (сімейний стан, стан здоров`я, адреса місця проживання (перебування), освіта, місце роботи, посади), а саме про факт отримання статусу № 2106-1108 від 12.08.2018 року, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , чим порушив ч. 1 ст. 37, ч. 3 ст. 37, ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 210 КУпАП.
Згідно довідки № 1108 від 25.04.2018 року ОСОБА_1 був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, з якої слідує, що останній зареєстрований в АДРЕСА_2 . Фактичним місцем проживання є АДРЕСА_3 .
Згідно з статтею 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Таким чином, справа про адміністративне правопорушення розглянута уповноваженою законом особою.
Диспозицією ч. 1 ст. 210 КУпАП передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
За частиною 2 вказаної статті настає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.
Згідно з ч. 11 ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної постанови) призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» № 1357-IX від 30.03.2021 було внесено зміни, зокрема, до статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та викладено її в чинній редакції. Означені зміни набрали чинності 23.04.2021 року.
Відповідно до ст. 38 КУПАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше ніж через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушення - два місяці з дня його виявлення.
Як вбачається з правових висновків, викладених в п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 по справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально. Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Так, правопорушення, яке інкримінується позивачеві було виявлено відповідачем 19.04.2024 року та в той же день його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП. Таким чином, оскаржувана постанова винесена в межах строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 1 ст. 38 КУпАП, протягом двох місяців з дня його виявлення.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.
Позивач у позовній заяві вказує, що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно нього були складені адміністративні матеріали, проте, які саме ніхто йому не повідомляв і тільки на його вимогу, було надано тільки оскаржувану постанову.
Підтвердження щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, роз`яснення позивачу прав визначених ст. 268 КУпАП, ознайомлення його з протоколом суду надано не було.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Вищевказані відомості наявні в оскаржуваній постанові.
Разом з тим, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП, у вчиненні якого визнано ОСОБА_1 винним, згідно з оскаржуваною постановою, полягає у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, яке вчинене повторно протягом року, а також вчинення такого порушення в особливий період.
З постанови вбачається, що ОСОБА_3 19.04.2024 року перебував на території ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було встановлено та особисто ОСОБА_1 підтверджено, що останній не повідомив у встановлений семиденний термін про зміни у власних облікових даних (сімейний стан, стан здоров`я, адреса місця проживання (перебування), освіта, місце роботи, посади), а саме про факт отримання статусу № 2106-1108 від 12.08.2018 року, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , чим порушив ч. 1 ст. 37, ч. 3 ст. 37, ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Диспозиція адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, є банкетною, тобто такою, яка відсилає до інших нормативно-правових актів, які визначають правила військового обліку.
Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: зокрема, на військовий облік військовозобов`язаних: які досягли 27-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.
Згідно з ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та телекомунікаційні системи.
Таким чином, співставляючи диспозицію адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, з юридично-значущими ознаками, зазначеними в оскаржуваній постанові, як ознаки відповідного правопорушення, виявлено відсутність конкретних ознак суб`єкта та об`єктивної сторони вчиненого адміністративного правопорушення.
Зокрема, суб`єктом даного адміністративного правопорушення може бути тільки конкретна особа (спеціальний суб`єкт): інформаційно призовник, військовозобов`язаний, резервіст. У постанові наявні відомості, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення як військовозобов`язаний, при цьому ні у постанові, ні у протоколі не має посилання на якій підставі останній є військовозобов`язаним. Постанова не містять посилання на відповідний нормативний документ, який вказує на те що ОСОБА_1 може бути військовозобов`язаним.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення адміністративного правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.
Відповідач на підтвердження правомірності свого рішення не надав жодного доказу, згідно з ст. 251 КУпАП.
Відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, який би підтвердив факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.
Відповідач будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого ним рішення суду не надав. З огляду на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд вважає, що останній мав можливість реалізувати зазначене процесуальне право з метою виконання процесуального обов`язку, покладеного на нього в силу ч. 2 ст. 77 КАС.
З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що при винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вищевказаних приписів чинного законодавства, зокрема щодо встановлення всіх обставин справи.
Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо позивача закрити.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 77, 90, 162, 268-272, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову № 8545 від 19 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять грн. шістдесят коп.).
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення складено та проголошено 20.06.2024 року о 15 год. 15 хв.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду М.М. Крегул