Справа № 380/16291/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

31 липня 2024 року м. Львівсправа № 380/16291/24

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Клименко О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління ДСНС України у Львівській області щодо неналежного виконання судового рішення у справі № 380/14306/23 та зазначення у довідці № 224-ДВ/5804 від 07 липня 2024 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року відомостей про розміри додаткових видів грошового забезпечення, зокрема надбавки за особливі умови служби та премії, без урахування вимог абзацу п`ятого пункту 5 Порядку № 45;

- зобов`язати Головне управління ДСНС України у Львівській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року для перерахунку з 01 лютого 2023 року його пенсії із врахуванням складових грошового забезпечення у розмірах: посадового окладу 8800,00 грн; окладу за військовим (спеціальним) званням 2250,00 грн; надбавки за вислугу років 5525,00 грн (50% ПО + ОВЗ); надбавки за особливі умови проходження служби 8287,50 грн (50% ПО + ОВЗ + НВР); надбавки за кваліфікацію 440,00 грн (5% ПО); надбавки за службу в умовах режимних обмежень 880,00 грн (10% ПО); премії 19852,80 грн (225% ПО).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2024 року у справі № 380/14306/23 визнано протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області щодо зазначення в довідці від 19.06.2023 № 83-ДВ/5807 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 премії в розмірі 36% посадового окладу; зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, зокрема, з урахуванням премії у середньому розмірі, фактично виплаченої за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою у тому державному органі, звідки ОСОБА_1 звільнився на пенсію, відповідно до абзацу п`ятого пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, у редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року № 103.

На виконання вказаного судового рішення відповідач 09 липня 2024 року виготовив довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 за № 224-ДВ/5807, аналіз змісту якої вказує, що під час її виготовлення відповідач не керувався приписами судового рішення у справі № 380/14306/23 та вимогами абзацу п`ятого пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі також Порядок № 45), оскільки премію зазначив у довільному розмірі 7225,00 грн, а розмір надбавки за особливі умови служби безпідставно зменшив з 5967,00 грн до 5445,00 грн.

Позивач уважає дії відповідача щодо неналежного виконання судового рішення у справі № 380/14306/23 та виготовлення довідки від 09 липня 2024 року № 224-ДВ/5807 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії без урахування вимог абзацу п`ятого пункту 5 Порядку № 45 протиправними та такими, що порушують його право на отримання пенсії у визначеному законодавством розмірі, а тому звернувся з цим позовом до суду, який просить задовольнити повністю.

Постановляючи цю ухвалу, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

За змістом статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким законом є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом другим частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішень.

За змістом частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналіз вищезазначених законодавчих норм дає підстави дійти висновку, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Статтею 382 КАС України визначені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд зазначає, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що є такі види судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звернув увагу на те, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (стаття 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Суд встановив, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2024 року у справі № 380/14306/23 визнано протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області щодо зазначення в довідці від 19.06.2023 № 83-ДВ/5807 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 премії в розмірі 36% посадового окладу; зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, зокрема, з урахуванням премії у середньому розмірі, фактично виплаченої за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою у тому державному органі, звідки ОСОБА_1 звільнився на пенсію, відповідно до абзацу п`ятого пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, у редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року № 103.

На виконання вказаного судового рішення відповідач 09 липня 2024 року виготовив довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 за № 224-ДВ/5807.

Однак позивач не погоджується із визначеними відповідачем у вказаній довідці розмірами надбавки за особливості проходження служби та премії, вважаючи, що під час її виготовлення відповідач не керувався приписами судового рішення у справі № 380/14306/23 та вимогами абзацу п`ятого пункту 5 Порядку.

Отже, звернувшись до суду із вказаним адміністративним позовом, позивач оскаржує дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області, які вчинені на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2024 року у справі № 380/14306/23.

Тобто, за своєю суттю спір у цій справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем згаданого вище судового рішення.

Так, у змісті позовних вимог позивач просить суд, зокрема визнати протиправними дії Головного управління ДСНС України у Львівській області щодо неналежного виконання судового рішення у справі № 380/14306/23.

Крім цього, у позовній заяві позивач чітко стверджує, що суть спірних правовідносин у цій справі полягає у неналежному виконанні судового рішення у справі № 380/14306/23 та невідповідності відомостей, зазначених у довідці № 224-ДВ/5807, в частині розмірів надбавки за особливості проходження служби та премії фактичним виплатам проведених за січень 2023 року за відповідною посадою на підставі наказу Головного управління ДСНС України у Львівській області № 55 від 13 лютого 2023 року.

Отже, резюмує позивач, «предметом даного позову є забезпечення належного виконання судового рішення у справі № 380/14306/23 шляхом виготовлення нової довідки про грошове забезпечення Позивача станом на 01.01.2023р. з урахуванням вимог п.5 Порядку № 45».

Тож заявлені позивачем у цій справі вимоги безпосередньо спрямовані на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2024 року у справі № 380/14306/23.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отож, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Під час розгляду позовних вимог стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення становить завершальну стадію судового провадження.

Відтак, якщо позивач уважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Адже вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Варто зауважити, що такий порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності суб`єкта владних повноважень, прийнятих (вчинених) на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає, що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої цієї ж статті за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

За таких обставин суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій відповідача, які вчинені на виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27 червня 2023 року у справі № 160/18740/22.

З огляду на наведене у сукупності суд доходить висновку, що оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду (постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2024 року у справі № 380/14306/23) з того самого фактичного предмету спору (право позивача на отримання довідки про розмір грошового забезпечення із зазначенням надбавки за особливості проходження служби та премії у належних розмірах) і між тими самими сторонами, то наявні підстави для відмови у відкритті провадження у цій справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 640/15623/19.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», за подання цього позову до суду судовий збір не сплачував, а тому питання його повернення судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 170, 248, 256, 294, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі № 380/16291/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст.ст. 293-297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 31 липня 2024 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна