Справа № 380/9463/24
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/9463/24 пров. № А/857/15225/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ханащак С.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року (судді Гулкевич І.З., ухвалене у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Львів) у справі №380/9463/24 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області 02.05.2024 звернулося в суд з позовом до Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від від 09.04.2024 ВП №72844571.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку та апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Відповідач та третя особа своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача Шкіль О.М. апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2023 у справі №380/9843/23, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 71% до 70% починаючи з 01.01.2018; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 71% сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018, з урахуванням виплачених сум; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної доплати виходячи із суми 2000,00 грн. передбаченої постановою КМУ №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати виходячи із суми 2000,00 грн. передбаченої Постановою КМУ №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб починаючи з 01.08.2022. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

09.08.2023 Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №380/9843/23 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 71% сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018, з урахуванням виплачених сум.

За заявою стягувача про примусове виконання рішення суду, 13.10.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батюк М.В. відкрито виконавче провадження №72844571 з примусового виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду №380/9843/23, виданого 09.08.2023. Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

18.03.2024 державний виконавець ВПВР Батюк М.В. з метою виконання виконавчого листа № 380/9843/23 від 09.08.2023 винесла вимогу державного виконавця №7482, якою вимагала надати інформацію про стан виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду, з наданням документального підтвердження виконання згаданого судового рішення протягом триденного терміну з дня отримання вимоги. У випадку невиконання рішення суду, що набрало законної сили чи його частини, станом на день отримання вимоги, повідомити Відділ про причини невиконання та про вжиті заходи, спрямовані на його повне виконання.

В матеріалах справи наявний лист Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області датований 27.03.2024 №1300-5308-5/48506, яким останній на вимогу державного виконавця від 18.03.2024 повідомляє, що Головним управлінням рішення від 22.06.2023 №380/9843/23 виконано та здійснено перерахунок пенсії виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 71% сум грошового забезпечення, за період з 01.01.2018 по 31.03.2019, оскільки з 01.04.2019 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 у справі №380/2181/22 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.10.2021 №С/6985 про розмір основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням фактично виплачених сум. Оскільки у рішенні суду не визначено кінцевої дати періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії, Головним управлінням проведено такий перерахунок до зміни умов пенсійного забезпечення, а саме по 31.03.2019. Доплата до пенсії по рішенню суду за період з січня 2018 року по вересень 2023 року становить 28741,30 грн ( з урахуванням щомісячної доплати до 2000 грн відповідно до ПКМУ №713 від 14.07.2021 з 01.08.2022). З 01.10.2023 загальний розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становить 17334,33 грн. Щодо виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2023 у справі № 380/9843/23 у частині здійснення виплати доплати за період з 01.01.2018 по 30.09.2023 у сумі 28741,30 грн., то зазначив, що виплата коштів буде здійснена у межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як встановлено судом з матеріалів виконавчого провадження ВП 72844571, такий лист відсутній.

Між тим, згідно долученого до матеріалів відзив протоколу про перерахунок пенсії № ХВ51177-Міноборони ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії на підставі судового рішення з 01.10.2023. При цьому основний розмір пенсії склав 70 % від сум грошового забезпечення позивача.

09.04.2024 відповідач виніс постанову ВП №72844571 , якою на позивача накладено штраф у розмірі 5100 грн, за невиконання виконавчого листа від 09.08.2023 №380/9843/23.

Позивач, не погоджуючись з постановою державного виконавця про накладення штрафу від 09.04.2024 №72844571, звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 55 Конституції визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Положеннями статті 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Статтею 63 Закону №1404-VIII врегульовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

При цьому, частина 3 статті 63 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно з частиною 2 статті 75 Закону №1404-VIII, у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу вказаних норм слідує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 19.09.2019 у справі №686/22631/17 та від 07.11.2019 у справі №420/70/19.

У розглядуваній справі спірним моментом є та обставина, виконано чи не виконано в повному обсязі рішення суду зобов`язального характеру, а оскаржувана постанова про накладення штрафу від 09.04.2024 винесена саме з огляду на висновки державного виконавця ВПВР ОСОБА_2 про невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2023 у справі № 380/9843/23, з чим апелянт не погоджується.

Як встановлено судом вище, обсяг обов`язків покладених на ГУ ПФУ у Львівській області рішенням суду у справі № 380/9843/23 охоплював вчинення Головним управлінням дій спрямованих на здійснення з 1 січня 2018 року перерахунку пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 71% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Відповідач, виконуючи рішення суду від 22.06.2023 у справі № 380/9843/23, здійснив перерахунок пенсії позивача, починаючи з 01.01.2018 з урахуванням 71% відповідних сум грошового забезпечення.

Водночас, суд також встановив з долученого відповідачем до матеріалів справи протоколу про перерахунок пенсії за пенсійною справою № ХВ51177-Міноборони ОСОБА_1 , що ГУ ПФУ у Львівській області здійснило перерахунок пенсії з 01.10.2023, уже на підставі іншого судового рішення, проте виходячи з розміру 70 % сум грошового забезпечення.

Оцінюючи доводи позивача щодо належного виконання рішення суду від 22.06.2023 у справі №380/9843/23, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у судовому рішенні суду у справі №380/9843/23 встановлено право ОСОБА_1 на отримання пенсії з 01.01.2018 із розрахунку 71% грошового забезпечення без зазначення кінцевої дати для застосування вказаного відсоткового показника, а тому в даному випадку висновки суду у справі № 380/9843/23 щодо відсоткового розміру пенсії ОСОБА_1 є обов`язковими для ГУ ПФУ у Львівській області при проведенні подальшого перерахунку пенсії в силу ст. 129-1 Конституції України.

Проте, не зважаючи на обґрунтованість та зрозумілість рішення суду у справі № 380/9843/23, фактично знову знизив розмір відсоткового розміру пенсії позивача, що є порушенням прав останнього.

Колегія суддів дійшла висновку з урахуванням матеріалів справи та доводів апелянта, що вказані обставини свідчать про відсутність у Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області поважних причин невиконання судового рішення, а тому оскаржувану постанову від 09.04.2024 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні №72844571державним виконавцем було винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, з метою недопущення порушень положень Закону №1404-VIII.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 КАС судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі №380/9463/24 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 02.08.2024