Справа № 380/26644/23
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 рокуСправа № 380/26644/23 пров. № А/857/4347/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про скасування постанови, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року (суддя Чаплик І.Д., м.Львів),-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП) звернувся до суду із позовом до Державної служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області (далі Укртрансбезпека, Відділ відповідно) в якому просив скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № dsl 25/10/2023 ПШ 0169-74 (далі Постанова).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В доводах апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції було проігноровано ту обставину, що бланк підтвердження діяльності заповнений відповідно до встановлених вимог; водій здійснив перший виїзд на автомобілі лише 01.09.2023 (день складання акту перевірки); товарно-транспортна накладна (далі ТТН) була складена на водія, а не на позивача, а отже останній не може вважатися автомобільним перевізником.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції, законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджено здійснення транспортним засобом позивача вантажних перевезень без оформлення необхідних документів, які передбачені законодавством.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що з 28.08.2023 до 02.09.2023 посадовими особами Відділу проведено рейдову перевірку транспортних засобів, якими здійснюються вантажні та пасажирські перевезення, за результатами якої зокрема, 01.09.2023 складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №004476 (далі Акт). У Акті зафіксовано, що було проведено перевірку транспортного засобу, що належить за ТТН фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 (далі ФОП-1), згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 (далі ТЗ) є ФОП, водій ОСОБА_2 .

Під час перевірки виявлено порушення статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі Закон №2344-III): перевізник не забезпечив виконання вимог цього Закону та інших законодавчих актів України у сфері перевезення вантажів, а саме: перевізник не забезпечив водія відповідними документами, а саме, тахокартами за період з 03.08.2023 по 31.08.2023. Бланк підтвердження діяльності за вказаний період відсутній.

Згідно товарно-транспортної накладної від 31.08.2023 №03-08 автомобільним перевізником ОСОБА_2 здійснювалось перевезення вантажу. Пункт навантаження: м. Львів, вул. Зубрицького, 5, пункт розвантаження: м. Чернівці, вул. Чкалова, 21.

25.09.2023 Відділом складено повідомлення про розгляд матеріалів справи про порушення законодавства, відповідно до якого позивача запрошено прибути на розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, що відбудеться 25.10.2023 з 09:00 по 12:00.

Повідомлення про розгляд адміністративної справи від 25.09.2023 було направлено на адресу позивача, що підтверджується фіскальним чеком від 26.09.2023 та списком рекомендованих відправлень №12246.

25.10.2023 Відділом винесено Постанову, якою вказано, що ФОП допущено перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III та накладено штраф в сумі 17000 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом №2344-ІІІ, який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

За змістом статті 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Статтею 18 Закону №2344-ІІІ визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Статтею 34 Закону №2344-III визначені вимоги до автомобільного перевірника, з-поміж яких автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю» внесено ряд змін до Закону №2344-III, що набрали чинності з 01.10.2021.

Відповідно до положень статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень статті 48 Закону №2344-III дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 згаданого Закону в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи видно, що спірним у розглядуваній справі стала відсутність у водія тахокарт за останні 28 днів роботи та бланка підтвердження діяльності.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено «Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті», затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 за №946/18241; далі - Інструкція № 385).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно з положеннями пункту 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Згідно з положеннями пункту 3.5 Інструкції №385, перевізники:

забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий);

зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії;

аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Відповідно до пункту 3.6 Інструкції №385, перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Згідно з пунктом 6.1 «Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів», затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106; далі Положення №340) автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Пунктом 6.3 Положення №340 визначено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Пунктом 6.4 Положення №340 передбачено, що графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника. У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4). Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.

20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01.07.1970 (далі ЄУТР), у частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Згідно з вказаної поправки №6 відповідно до статті 12-біс цієї Угоди автомобільні перевізники можуть використовувати з метою сприяння проведення перевірок на дорозі типові бланки, наведені нижче:

1. Бланк підтвердження діяльності являє собою бланк, який слід використовувати в тому випадку, коли водій знаходився у відпустці у зв`язку з хворобою або в щорічній відпустці або якщо він керував транспортним засобом, який не підпадає під дію положень ЄУТР за змістом статті 2 цієї Угоди.

Вказівки по використанню. (Викласти, по можливості, на зворотному боці бланку)

а) Всі позиції цього бланку мають бути заповнені перед рейсом транспортним підприємством та відповідним водієм.

b) Зміни тексту бланку не допускаються.

c) Бланк вважається дійсним у випадку, якщо він підписаний як уповноваженим представником транспортного підприємства, так і самим водієм. У випадку індивідуальних підприємств водій підписує бланк один раз від імені підприємства і один раз у якості водія. Дійсним вважається тільки підписаний оригінал такого документу.

d) На роздруківці бланку може міститись логотип підприємства. Позиції 1-5 можуть бути надруковані на бланку заздалегідь. Печатка підприємства не може замінити підпис особи, яка повинна підписати бланк, але її підпис може бути скріплена печаткою.

Отже, у випадку виконання діяльності, що не підпадає під дію ЄУТЗ, транспортне підприємство має заповнити перед початком виконання рейсу бланк підтвердження діяльності.

Форма бланка підтвердження діяльності наведена у додатку 4 до Положення №340.

У графах 12-13 зазначається календарний період обраної причини у графі 14, через яку водій не здійснював керування транспортними засобами (перебував у стані тимчасової непрацездатності, перебував у відпустці, не здійснював перевезення пасажирів та/або вантажів, виконував іншу роботу, відмінну від керування транспортним засобом).

Водночас, під час рейдової перевірки водій транспортного засобу надав посадовим особам Укртрансбезпеки посвідчення водія серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ТТН, бланк підтвердження діяльності. Проте, у вказаному бланку не заповнені графи 12 і 13 (період, протягом якого водій не здійснював керування транспортними засобами). Також наданий до перевірки бланк підтвердження діяльності не містить наступних положень «Я, водій, що нижче підписався, підтверджую, що протягом вказаного вище періоду не здійснював перевезення пасажирів та/або вантажів».

Дата Підпис водія

____________

* Бланк заповнюють перевізник і водій.

** Якщо стосується автомобільного самозайнятого перевізника, водій підписує бланк як перевізник та як водій.

*** У пункті 14 вибирається тільки одна позиція.Відтак вказаний документ не має заповнених усіх необхідних реквізитів, а відтак не відповідає вимогам ЄУТР та Положення №340.

Наданий до перевірки бланк підписаний лише ФОП.

Суд також звертає увагу, що у товарно-транспортній накладній №03-8 від 31.08.2023 перевізником вказано ФОП ОСОБА_2 Автомобіль: MAN 16.220 ДНЗ: НОМЕР_4 .

У реєстраційному талоні на вказаний ТЗ вказано, що власником автомобіля є ОСОБА_1 .

Разом з тим, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що перевізником у спірних відносинах є особа, що вказана у ТТН, тобто ОСОБА_2 .

Проте, згідно наявних у справі наказів ФОП від 28.08.2023 №2 та 04.09.2023 №3, договору про надання послуг від 29.08.2023 укладеного між ФОП та ОСОБА_2 , ОСОБА_2 з 29.08.2023 прийнятий ФОП на посаду водія на умовах цивільно-правового договору, а з 04.09.2023 такий цивільно-правовий договір розірваний з ОСОБА_2 .

Відтак, ОСОБА_2 самостійно не використовував ТЗ позивача у своїй діяльності, а діяв так як його працівник.

Зважаючи на викладене у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про невиконання позивачем вимог, установлених статтею 48 Закону №2344-III, в частині подання при проведенні перевірки визначених цією статтею документів.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено здійснення транспортним засобом позивача вантажних перевезень без оформлення необхідних документів, які передбачені законодавством, що є складом правопорушення, за яке абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III, передбачена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, оскаржувана Постанова є правомірною, а тому підстави для її скасування відсутні.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 324, 325, 328, 329 КАС суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич