Справа № 520/32833/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 р. Справа № 520/32833/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., м. Харків, повний текст складено 21.06.24 по справі № 520/32833/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган) щодо невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі № 520/32833/23 в порядку ст. 383 КАС України, в якій просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 щомісячної доплати до діючої пенсії у розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з листопада 2023 року, право на отримання якої визначено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі № 520/32833/23;

- постановити окрему ухвалу, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону та не виконанню рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі № 520/32833/23 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області поновити нарахування та виплату з листопада 2023 року ОСОБА_1 щомісячної доплати до діючої пенсії у розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування вказаної заяви зазначила про протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у невиконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі № 520/32833/23, оскільки після здійсненого на виконання вказаного рішення перерахунку пенсії, розмір такої не змінився, що зумовлює необхідність застосування заходів судового контролю.

Пояснила, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі № 520/32833/23 зобов`язано відповідача поновити нарахування та виплату з листопада 2023 року ОСОБА_1 щомісячної доплати до діючої пенсії у розмірі 2000,00 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

Також, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 по справі № 520/35688/23 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено, та зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату основного розміру пенсії позивачу на підставі довідки від 11.10.2023 № 22-267/4.1/4.1.4/8-23, наданої Північно-Східних Міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, за змістом якої розмір грошового забезпечення, з якого за вказаним рішенням повинна обчислюватись пенсія позивача становить 15242,63 грн, замість визначеної у перерахунку пенсії позивача з 01.11.2023 суми 11705,64 грн, що призвело до повторного порушення права позивача на отримання щомісячної доплати.

Разом з цим, за змістом наданого пенсійним органом листа від 16.05.2024 № 2000-0203-8/80575 останній проінформував, що оскільки у мотивувальній частині рішення у справі № 520/32833/23 відображено обґрунтованість заявлених вимог, спираючись на проведений перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі рішення у справі № 520/15654/23, перерахунок на виконання рішення суду у справі № 520/32833/23 проведено з урахуванням обставин, якими керувався суд при винесенні рішення, а тому з 01.11.2023 грошове забезпечення для обчислення пенсії встановлено у розмірі 11705,64 грн.

При цьому, наданими до вказаного листа перерахунками пенсії здійсненими із 01.03.2023, із 01.11.2023 та із 01.03.2024 вбачається, що розмір пенсії позивача із 01.03.2023 становив 12449,21 грн, та під час перерахунку її пенсії на виконання рішення суду із 01.03.2023 з урахуванням доплати 2000,00 грн, залишився незмінним 12449,21 грн, що свідчить про вихід пенсійного органу за межі повноважень та самостійне визначення (зміну) розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.

З огляду на викладене, посилаючись на позицію Великої Палати Верховного суду, викладену у постанові від 14.05.2020, переконував у можливості встановлення судового контролю після прийняття кінцевого рішення у справі та наявність підстав для задоволення поданої в порядку ст. 383 КАС України заяви.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 по справі № 520/32833/23 заяву представника позивача в порядку ст. 383 КАС України залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 по справі № 520/32833/23, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про помилковість висновків суду щодо фактичного виконання рішення суду у справі № 520/32833/23 та ненадання судом першої інстанції будь-якої оцінки доводам позивача, які вказують на зворотне, що призвело до неправильного вирішення поданої заяви про встановлення судового контролю.

Наполягав, що висновки суду першої інстанції, які викладені в оскаржуваній ухвалі, є передчасними, не достатньо обґрунтованими та такими, що повністю нівелюють суть судового контролю, оскільки звертаючись до суду першої інстанції із заявою в порядку ст. 383 КАС України заявник наводив доводи та аргументи, що вказують на невиконання відповідачем рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідач у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, заперечуючи проти доводів, викладених в апеляційній скарзі переконував, що судове рішення у справі № 520/32833/23 виконується пенсійним органом в межах покладених зобов`язань, а тому просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

Вважав хибним посилання позивача з приводу того, що відповідач повинен був поновити виплату щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з урахуванням рішення у справі № 520/35688/23, оскільки вказане питання не було предметом спору у справі № 520/32833/23.

Додатково звернув увагу, що станом на липень 2024 року погашено заборгованість за рішеннями судів, які набрали законної сили по 19.09.2020 включно, а відтак, виплата коштів на виконання рішень суду здійснюватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

З посиланням на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 07.11.2019 у справі № 420/70/19, від 23.04.2020 у справі № 560/523/19 та від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а вказував на те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі №520/32833/23 у добровільному порядку здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2023 з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» (далі - постанова КМУ №713).

При цьому, після виконання рішення суду розмір пенсії позивача з 01.11.2023 не змінився.

З метою з`ясування обставин, позивач через свого представника звернувся до відповідача із запитом щодо надання інформації про стан виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 520/32833/23.

Листом від 16.05.2024 № 2000-0203-8/80575 ГУПФУ в Харківській області повідомило, що оскільки у мотивувальній частині рішення у справі № 520/32833/23 відображено обґрунтованість заявлених вимог, спираючись на проведений перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 у справі № 520/15654/23, перерахунок на виконання рішення суду у справі № 520/32833/23 проведено з урахуванням обставин, якими керувався суд при винесенні рішення, а тому з 01.11.2023 грошове забезпечення для обчислення пенсії встановлено у розмірі 11705,64 грн.

До вказаного листа ГУПФУ в Харківській області надало перерахунки пенсії ОСОБА_1 , які проведені з 01.03.2023, з 01.11.2023 та з 01.03.2024, за наслідками яких розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 становив 12449,21 грн, а після перерахунку її пенсії на виконання рішення суду з 01.11.2023 з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн відповідно до постанови КМУ № 713 залишився незмінним - 12449,21 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача, поданої в порядку ст. 383 КАС, суд першої інстанції вважав, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 року у адміністративній справі № 520/32833/23 виконано відповідачем, у зв`язку із не вбачав у діях пенсійного органу ознак протиправності чи бездіяльності.

Крім того, судом зазначено, що в даному випадку виник новий спір, який підлягає вирішенню в окремому позовному проваджені.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зауважує, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 року звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року в справі Горнсбі проти Греції суд наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будьяких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільноправових питань до суду (див. рішення у справі "Філіс проти Греції" (Philis v. Greece) (№ 1) від 27 серпня 1991 року, серія А, № 209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень (п. 40).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами КАС України.

Статтею 372 КАС України визначений порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частин 2, 4 вказаної статті судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється у порядку, встановленому законом.

Частина перша статті 373 КАС України визначає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З наведених вище норм вбачається, що рішення суду в адміністративних справах може бути виконане добровільно, з моменту набрання рішенням законної сили, та примусово, після відкриття відповідного виконавчого провадження. При цьому, виконання судового рішення, у якому порядку воно б не відбувалось, є невід`ємною складовою права на судовий захист.

Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 383 КАС України особа позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Заяву, зазначену в частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Так, стаття 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV КАС України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви.

Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою.

Частиною 6 статті 383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення по справі, що порушує права та законні інтереси позивача.

Колегією суддів встановлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 520/32833/23, яким частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 набрало законної сили 14.03.2024.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання вимог резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 520/32833/23 відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2023 з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Колегія суддів зауважує, що норми статті 383 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Позивач, обґрунтовуючи свою заяву, подану в порядку ст. 383 КАС України, протиправністю дій відповідача при виконанні рішення суду від 12.02.2024 у справі № 520/32833/23, стверджує, що після виконання вказаного рішення суду розмір пенсії позивача з 01.11.2023 не змінився. Так, посилаючись на надані пенсійним органом перерахунки пенсії позивач звертає увагу, що станом на 01.11.2023 розмір пенсії позивача становив 12449,21 грн, а після проведення перерахунку пенсії з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн відповідно до Постанови № 713 також становить 12449,21 грн, замість належного до виплати 14449,21 грн.

Водночас, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено надані позивачем докази (розрахунки) щодо невиконання відповідачем рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 520/32833/23 та, відповідно, обставини наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви, поданої у порядку ст.383 КАС України.

Колегія суддів зауважує, що звертаючись до суду першої інстанції із заявою про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в порядку ст. 383 КАС України, заявник наводила аргументи та доводи, які вказують на не виконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили, однак останнім не надано судом будь-якої оцінки.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що застосування інституту судового контролю є правом, а не обов`язком суду, однак задля того, щоб відмовити в його встановленні, суд має перевірити належним чином доводи заявника, викладені у відповідній заяві та навести підстави для висновку про відмову у задоволенні заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України, чого у даному випадку зроблено не було.

Так, дійшовши висновку про виникнення нового спору, який підлягає вирішенню в окремому позовному провадженні, суд першої інстанції не навів жодної мотивації для такого висновку та відповідно не вказав обставин, які б свідчили про це..

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до статті 320 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Приписами статті 353 КАС України визначено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Враховуючи викладене, ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2024 по справі № 520/32833/23 підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 326-329, 353, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 по справі № 520/32833/23 - скасувати.

Справу № 520/32833/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді І.С. Чалий В.Б. Русанова