Справа № 420/16121/23
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/16121/23

Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 15.12.2023р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Одеській області, третя особа комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Чорноморський» про визнання протиправною бездіяльність, -

В С Т А Н О В И В:

04.07.2023р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Одеській області (надалі представника Уповноваженого), третя особа комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Чорноморський» (надалі КП «ЖКС «Чорноморський») про визнання протиправною бездіяльність щодо надання відповіді на її звернення та складення протоколу за ст.212-3 КУпАП України стосовно КП «ЖКС «Чорноморський».

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що 09.05.2023 вона звернулася до представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Одеській області із заявою про допущені КП «ЖКС «Чорноморський» порушення порядку розгляду її звернень, та складання протоколу про притягнення КП «ЖКС «Чорноморський» до відповідальності за ст.212-3 КУпАП. Однак відповідачем протиправно повідомлено про відсутність підстав для притягнення КП «ЖКС «Чорноморський» до адміністративної відповідальності, тобто, фактично не розглянуто її заяву.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.12.2023р. відмовлено у задоволенні позову у зв`язку із відсутністю реального порушення відповідачем прав та інтересів позивача.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом при вирішенні справи вимог законодавства, внаслідок чого просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апелянт посилається на те, що відповідачем в порушення вимог закону не розглянуто її звернення та не складено протокол за ст.212-3 КУпАП України стосовно КП «ЖКС «Чорноморський».

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.02.2023р. ОСОБА_1 звернулася до представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Одеській області із заявою про складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно КП «ЖКС «Чорноморський» за порушення Закону України «Про звернення громадян» та «Про доступ до публічної інформації», оскільки: їй надано одну відповідь на дві різні заяви; 2) не розкрито питання призначення комісійного обстеження порушення пожежного та інших питань реконструкції нежитлових приміщень загального користування будинку 10-Б; 3) не надано відповіді щодо заходів реагування відносно порушень мешканцями квартир АДРЕСА_1 та №52 щодо самовільної реконструкції загальних приміщень користування під`їзду №2 між поверхами 1 і 2 та 3 і 4. /а.с.40/

Листом Секретаріату Уповноваженого від 17.02.2023р. №7720.4/П-3779.3/23/53 повідомлено ОСОБА_1 про те, що її незгода із відповіддю наданою КП «ЖКС «Чорноморський» за результатами розгляду звернення, не може вважатися порушенням прав особи щодо направлення звернення та отримання на нього відповіді. Визначення кількості та якості заходів, які вживає компетентний орган, порядок прийняття ним відповідних рішень, порядок та обсяги застосування заходів реагування належить до компетенції відповідного органу та визначається спеціальними законами, що регулюють ті чи інші правовідносини, а не Законом України «Про звернення громадян». /а.с.41-42/

09.05.2023р. ОСОБА_1 повторно звернулася до представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Одеській області із заявою про протиправне надання КП «ЖКС «Чорноморський» їй неповної відповіді на заяву від 20.03.2023р. та з пропуском місячного строку, що є порушенням Закону України «Про звернення громадян». /а.с.33/

Листом Секретаріату Уповноваженого від 18.05.2023р. №27559.4/П-14456.3/23/53 повторно повідомлено ОСОБА_1 про те, що її незгода із відповіддю наданою КП «ЖКС «Чорноморський» за результатами розгляду звернення, не може вважатися порушенням прав особи щодо направлення звернення та отримання на нього відповіді. Визначення кількості та якості заходів, які вживає компетентний орган, порядок прийняття ним відповідних рішень, порядок та обсяги застосування заходів реагування належить до компетенції відповідного органу та визначається спеціальними законами, що регулюють ті чи інші правовідносини, а не Законом України «Про звернення громадян». Також у відповіді зазначено, що складення протоколу про адміністративне правопорушення не призведе до поновлення права заявниці, а відповідно до ст.3 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» метою парламентського контролю, який здійснює Уповноважений, є, зокрема, запобігання порушенням прав і свобод людини громадянина або сприяння їх поновленню. Крім того, вирішення питання щодо порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема складання відповідного протоколу, належить до дискреційних повноважень Уповноваженого. Заявницю повідомлено про відсутність підстав для вжиття додаткових заходів реагування за її заявою від 09.05.2023р. /а.с.41-42/

Не погоджуючись з бездіяльністю щодо надання відповіді на звернення від 09.05.2023р. та щодо складання протоколу за ст.212-3 КУпАП України відносно КП «ЖКС «Чорноморський», позивач звернулася з даним позовом до суду.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.40 Конституції України держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з ст.ст. 1, 3 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 5 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Згідно до ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень, серед іншого, зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Згідно ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Таким чином, вищезазначеним законом передбачено, що орган, до якого направлена заява громадянина та до повноважень якого належить вирішення порушених у зверненні питань, зобов`язаний об`єктивно, всебічно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви.

При цьому, згідно ст.1 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» від 23.12.1997р. №776/97-ВР (надалі - Закон №776/97-ВР) парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений), який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №776/97-ВР сферою застосування закону є відносини, що виникають при реалізації прав і свобод людини і громадянина між громадянином України, незалежно від місця його перебування, іноземцем чи особою без громадянства, які перебувають на території України, та органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх посадовими і службовими особами.

Метою парламентського контролю, який здійснює Уповноважений, є: 1) захист прав і свобод людини і громадянина, проголошених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами України; 2) додержання та повага до прав і свобод людини і громадянина суб`єктами, зазначеними у статті 2 цього Закону; 3) запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню; 4) сприяння приведенню законодавства України про права і свободи людини і громадянина у відповідність з Конституцією України, міжнародними стандартами у цій галузі; 5) поліпшення і подальший розвиток міжнародного співробітництва в галузі захисту прав і свобод людини і громадянина; 6) запобігання будь-яким формам дискримінації щодо реалізації людиною своїх прав і свобод; 7) сприяння правовій інформованості населення та захист конфіденційної інформації про особу (ст.3 Закону №776/97-ВР).

Відповідно до ст.17 Закону №776/97-ВР Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Згідно ст.10 Закону №776/97-ВР для забезпечення діяльності Уповноваженого утворюється секретаріат, який є юридичною особою, має свій рахунок у банку та печатку встановленого зразка.

Наказом Уповноваженого від 14.10.2022р. №79.15/22 затверджено Положення про Секретаріат Уповноваженого (надалі Положення №79.15/22), згідно п.1.1 р.1 якого Секретаріат Уповноваженого утворюється відповідно до ст.10 Закону №776/97-ВР для забезпечення діяльності Уповноваженого.

На Секретаріат покладено завдання з організаційного, правового (юридичного), науково-консультативного, інформаційно-аналітичного, науково-експертного, контрольно-ревізійного, матеріально-технічного, фінансового, а також іншого забезпечення діяльності Уповноваженого в межах чинного законодавства України (п.2.2 р.2 Положення №79.15/22).

Відповідно до п.3.1.5 р.3 Положення №79.15/22 для забезпечення діяльності Уповноваженого Секретаріат відповідно до покладених на нього завдань та розподілу обов`язків між працівниками, зокрема: організовує та здійснює прийом та розгляд звернень громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до чинного законодавства України та роз`яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення до Уповноваженого.

Згідно п.4.2. п.4 Положення №79.15/22 уповноважені особи Секретаріату мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, що передбачені ст.ст.188-39, 188-40 та 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП).

При цьому, згідно п. 3.1. р.3 Положення про представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого від 20.10.2022р. №84.15/22 (надалі Положення №84.15/22) для забезпечення реалізації покладених на них завдань представники Уповноваженого в межах повноважень, визначених цим Положенням та посадовою інструкцією: розглядають звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах (повноваження яких оформлені у встановленому законодавством порядку), відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п.4.1. р.4 Положення №84.15/22 представники Уповноваженого відповідно до покладених на них завдань за дорученнями (письмовими або усними) Уповноваженого мають право, зокрема, складати протоколи про адміністративні правопорушення у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Отже, Секретаріат Уповноваженого та представники Уповноваженого, згідно покладених на них завдань та функцій організовують та здійснюють прийом та розгляд звернень громадян України, та мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, що передбачені ст.ст.188-39, 188-40 та 212-3 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.05.2023р. ОСОБА_1 звернулася до представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Одеській області із заявою про протиправне надання КП «ЖКС «Чорноморський» їй повної відповіді на заяву від 20.03.2023о. та з пропуском місячного строку, що є порушенням Закону України «Про звернення громадян». /а.с.33/

Листом Секретаріату Уповноваженого від 18.05.2023р. №27559.4/П-14456.3/23/53 повторно повідомлено ОСОБА_1 про те, що її незгода із відповіддю наданою КП «ЖКС «Чорноморський» за результатами розгляду звернення, не може вважатися порушенням прав особи на направлення звернення та отримання на нього відповіді. Визначення кількості та якості заходів, які вживає компетентний орган, порядок прийняття ним відповідних рішень, порядок та обсяги застосування заходів реагування належить до компетенції відповідного органу та визначається спеціальними законами, що регулюють ті чи інші правовідносини, а не Законом України «Про звернення громадян». Також у відповіді зазначено, що складення протоколу про адміністративне правопорушення не призведе до поновлення права заявниці, а відповідно до ст.3 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» метою парламентського контролю, який здійснює Уповноважений, є, зокрема, запобігання порушенням прав і свобод людини громадянина або сприяння їх поновленню. Крім того, вирішення питання щодо порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема складання відповідного протоколу, належить до дискреційних повноважень Уповноваженого. Заявницю повідомлено про відсутність підстав для вжиття додаткових заходів реагування за її заявою від 09.05.2023р. /а.с.41-42/

Отже, відповідачем розглянуто заяву ОСОБА_1 від 09.05.2023р. та надано відповідь в порядку та строки, визначені Законом України «Про звернення громадян», що свідчить про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно п.8-1 ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в ст.218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати, зокрема, уповноважені особи Секретаріату Уповноваженого або представники Уповноваженого (статті 188-39, 188-40, 212-3 (крім порушень права на інформацію відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При цьому, ст. 212-23 КУпАП встановлена відповідальність за порушення права на інформацію та права на звернення.

Колегія суддів зазначає, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Також необхідно зважати на те, що з огляду на положення ст.2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що зобов`язання відповідача в межах повноважень вирішити питання щодо реалізації повноважень, передбачених п.8-1 ст.255 КУпАП, щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, з огляду на що вимоги в цій частині не можуть бути задоволені.

На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.В. Єщенко О.В. Яковлєв