Справа № 520/16105/24
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

31.07.2024 р. справа №520/16105/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Сліденко А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник)
до Виконавчий комітет Богодухівської міської ради Харківської області (далі за текстом - відповідач, владний суб`єкт, орган публічної адміністрації), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
провизнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
встановив:

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправними дій та рішення виконавчого комітету Богодухівської міської ради Харківської області щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 29.04.2024 про зміну нумерації адреси квартири, оформленої листом № 02-23/2785 від 03.05.2024; 2) визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Богодухівської міської ради Харківської області № 251 від 10.07.2023 «Про відмову у присвоєнні поштової адреси за розглядом заяви ОСОБА_1 »; 3) зобов`язання виконавчого комітету Богодухівської міської ради Харківської області прийняти рішення про упорядкування нумерації квартири шляхом зміни адреси квартири АДРЕСА_1 .

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що орган місцевого самоврядування вчинив протиправну відмову у присвоєнні поштової адреси окремого об`єкту нерухомого майна.

Відповідач із поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що подані зацікавленою особою документи були недостатніми для прийняття позитивного рішення з порушеного питання.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 висловились на підтримку вимог заявника та викладеної у позові правової позиції, зазначивши, що поштова адреса: АДРЕСА_2 повинна бути залишена саме за належним їм на праві власності об`єктом нерухомого майна квартирою, а квартирі заявника має бути присвоєна інша поштова адреса.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявнику належить речове право власності на обєкт нерухомого майна квартиру, котра наразі обліковується за поштовою адресою - АДРЕСА_2 (далі за текстом Квартира АДРЕСА_3 ).

Водночас із цим, за цією ж самою поштовою адресою - АДРЕСА_2 обліковується інший цілком окремий обєкт нерухомого майна квартира, речове право власності на яку належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі за текстом Квартира АДРЕСА_4 ).

04.07.2023р. заявником до субєкта владних повноважень було подано письмове звернення з приводу присвоєння Квартирі АДРЕСА_3 нової поштової адреси (далі за текстом Звернення №1).

До складу означеного звернення заявником було включено: свідоцтво про право власності, заповіт попереднього власника квартири матері заявника, власний паспорт громадянина України, документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків.

За цим зверненням субєктом владних повноважень було вчинено управлінське волевиявлення у формі відмови, втілене у рішенні від 10.07.2023р. №251 та умотивоване поданням зацікавленою особою неповного пакету документів (відсутність технічного паспорту на обєкт нерухомого майна, відсутність рішення суду).

Відносно вимоги заявника про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Богодухівської міської ради Харківської області від 10.07.2023р. №251 була постановлена ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2024р. у справі №520/16105/24 про залишення позову без розгляду у зв`язку із поданням позову поза межами установленого процесуальним законом строку за відсутності доказів існування поважних причин пропуску строку звернення до суду.

З приєднаних до справи копій документів випливає, що технічний паспорт на Квартиру АДРЕСА_3 був виготовлений не раніше від настання календарної дати 04.04.2024р. (т.1 а.с.9).

Письмовим зверненням довільної форми від 29.04.2024р. заявник в особі представника порушив перед субєктом владних повноважень питання з приводу прийняття саме рішення стосовно зміни (коригування/присвоєння) номеру Квартирі АДРЕСА_4 (далі за текстом Звернення №2).

До складу означеного звернення заявником було включено: свідоцтво про право власності, заповіт попереднього власника квартири матері заявника, власний паспорт громадянина України, документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, матеріали технічної інвентаризації відносно Квартири АДРЕСА_3 .

Отже, Звернення №2 стосувалось виключно питання прийняття субєктом владних повноважень нового рішення стосовно упорядкування поштової адреси Квартири АДРЕСА_3 , а не внесення змін чи перегляду рішення Виконавчого комітету Богодухівської міської ради Харківської області від 10.07.2023р. №251.

Звернення №2 було адресовано Виконавчому комітету Богодухівської міської ради Харківської області.

Однак, за Зверненням №2 належним субєктом владних повноважень - Виконавчим комітетом Богодухівської міської ради Харківської області жодного управлінського волевиявлення вчинено не було.

Натомість, відповідь на Звернення №2 була надана листом Богодухівського міського голови від 03.05.2024р. №02-23/2785, згідно з яким форма звернення не відповідає закону, а обсяг матеріалів звернення є неповним (відсутнє відповідне рішення суду).

Стверджуючи про невідповідність закону управлінських волевиявлень заявника з приводу упорядкування поштової адреси належного ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) обєкта нерухомого майна квартири, котра наразі обліковується за поштовою адресою - АДРЕСА_2 (попри те, що за цією ж самою поштовою адресою одночасно обліковується і інший обєкт нерухомого майна квартира, право власності на яку належить іншим учасникам суспільних відносин - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) і вчинення протиправної відмови у присвоєнні нової поштової адреси окремому об`єкту нерухомого майна, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч.2 ст.19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Підпунктом 10 п. «б» ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень виконавчих органів рад віднесено функцію здійснення обліку та реєстрації нерухомого майна.

Окрім того, з 01.12.2019р. згідно з Законом України від 17.10.2019р. №199-IX, яким були внесені зміни до п.1-1 ч.1 ст.37 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень виконавчих органів рад віднесено і функцію прийняття рішень про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів нерухомого майна у випадках та порядку, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органами місцевого самоврядування є сільські, селищні, міські ради.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Звідси слідує, що орган місцевого самоврядування та виконавчий комітет ради є різними суб`єктами владних повноважень у розумінні п.7 ч.1 ст.4 КАС України.

За правилом ч.3 ст.12 та ч.5 ст.51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради очолює сільський, селищний, міський голова.

Як то передбачено ч.1 ст.53 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання.

Частиною 6 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Таким чином, віднесені до відання виконавчого комітету ради питання розглядаються на засіданні виконавчого комітету ради, оформлюються письмовими рішеннями, котрі підписуються або сільським, селищним, міським головою, або особою, що виконує повноваження підписуються сільського, селищного, міського голови.

У ході розгляду справи судом достеменно установлено, що Звернення №2 на засіданні Виконавчого комітету Богодухівської міської ради Харківської області не розглядалось, письмового рішення Виконавчим комітетом Богодухівської міської ради Харківської області за Зверненням №2 не приймалось, хоча означене звернення було адресовано саме указаному учаснику суспільних відносин.

Відтак, у спірних правовідносинах Виконавчим комітетом Богодухівської міської ради Харківської області була допущена бездіяльність у реалізації управлінської функції, котра за усіма ознаками та критеріями підпадає під кваліфікацію у якості протиправної.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.263 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок не може передбачати обов`язок фізичних та юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

Такий порядок затверджений постановою КМУ від 07.07.2021р. №690.

Згідно з ч.5 ст.263 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" адреса (крім реквізиту, визначеного п.10 ч.4 цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється, зокрема, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради.

Пунктом 4 ч.11 ст.263 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що підставами для зміни адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта є об`єднання, поділ закінчених будівництвом об`єктів, виділення частки із закінченого будівництвом об`єкта з урахуванням вимог п.2 ч.3 цієї статті.

Як указано у ч.12 ст.263 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" для зміни адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта у разі його об`єднання, поділу або виділення частки (крім квартири, житлового або нежитлового приміщення тощо) подаються такі документи: 1) заява власника (співвласників) закінченого будівництвом об`єкта про зміну адреси із зазначенням прізвища, імені, по батькові власника (співвласників) та реєстраційного номера облікової картки платника податків (за наявності) - для фізичної особи або найменування та ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - для юридичної особи, відомостей про адресу, ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до подання заяви), реєстраційного номера об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (у разі якщо право власності на об`єкт зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно); 2) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його об`єднання, поділу або виділення частки, - у разі, якщо право власності на об`єкт не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 3) копія договору про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду - у разі, якщо об`єкт перебуває у спільній власності; 4) документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, якщо об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу, об`єднання або виділення без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення), - у разі, якщо відомості про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта не внесено до Реєстру будівельної діяльності; 5) технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна - у разі, якщо технічний паспорт створений без використання Реєстру будівельної діяльності; 6) копія документа, що посвідчує особу заявника, - у разі подання документів поштовим відправленням; 7) копія документа, що засвідчує повноваження представника, - у разі подання документів представником поштовим відправленням або в електронній формі. Копії документів, що подаються для зміни адреси об`єкта нерухомого майна, засвідчуються заявником (його представником).

У силу ч.14 ст.263 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" орган з присвоєння адреси протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви про зміну адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта приймає рішення або про зміну адреси, або про відмову у зміні адреси.

Відповідно до ч.15 ст.263 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" підставами для відмови у зміні адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта за заявою власника (співвласника) закінченого будівництвом об`єкта (його представника) про зміну адреси є: 1) подання неповного пакета документів; 2) виявлення неповних або недостовірних відомостей у поданих документах, що підтверджено документально; 3) подання заяви особою, яка не є власником (співвласником) об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву про зміну адреси, або його (їх) представником; 4) подання заяви до органу з присвоєння адреси, який не має повноважень приймати рішення про присвоєння адреси на відповідній території. Відмова у зміні адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта з підстав, не передбачених цією частиною, не допускається.

Утім, до запровадження електронної системи згідно з спеціальним правилом ч.1 ст.265 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" присвоєння, зміна, коригування адреси здійснюються у порядку, визначеному статтею 263 цього Закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст.265 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" документи для присвоєння, зміни, коригування адреси подаються відповідно до частини першої та абзацу другого частини четвертої статті 9 Закону України "Про адміністративні послуги".

Частиною 5 ст.265 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що для присвоєння адреси подаються такі документи: 1) заява про присвоєння адреси щодо об`єкта будівництва або закінченого будівництвом об`єкта із зазначенням прізвища, імені, по батькові заявника та реєстраційного номера облікової картки платника податків (за наявності) - для фізичної особи або найменування та ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - для юридичної особи; 2) копія документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій споруджується (споруджено) об`єкт (крім випадків, встановлених Кабінетом Міністрів України в Порядку присвоєння адрес), - у разі, якщо право власності або користування земельною ділянкою не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 3) генеральний план об`єкта будівництва (у разі спорудження об`єкта на підставі проектної документації на будівництво) - у разі подання заяви про присвоєння адреси щодо об`єкта будівництва; 4) копія документа, що дає право на виконання будівельних робіт, - у разі подання заяви про присвоєння адреси щодо об`єкта будівництва (якщо відомості про такий документ не внесено до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів); 5) копія документа, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, - у разі подання заяви про присвоєння адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта (якщо відомості про такий документ не внесено до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів); 6) копія документа, що посвідчує особу заявника, - у разі подання документів поштовим відправленням або в електронній формі; 7) копія документа, що засвідчує повноваження представника, - у разі подання документів представником поштовим відправленням або в електронній формі. Копії документів, що подаються для присвоєння адреси, засвідчуються замовником (його представником).

У силу ч.7 ст.265 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" орган з присвоєння адреси протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви про присвоєння, зміну, коригування адреси приймає рішення або про присвоєння, зміну, коригування адреси , або про відмову у присвоєнні, зміні, коригуванні адреси.

За змістом ч.8 ст.265 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" підставами для відмови у присвоєнні, зміні, коригуванні адреси є: 1) подання неповного пакета документів; 2) виявлення неповних або недостовірних відомостей у поданих документах, що підтверджено документально; 3) подання заяви особою, яка не є замовником, або його представником - у разі подання заяви про присвоєння, коригування адреси щодо об`єкта будівництва; 4) подання заяви особою, яка не є власником (співвласниками) об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву про зміну адреси, або його (їх) представником - у разі подання заяви про присвоєння, зміну адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта; 5) подання заяви до органу з присвоєння адреси, який не має повноважень приймати рішення про присвоєння, зміну, коригування адреси на відповідній території. Відмова у присвоєнні, зміні, коригуванні адреси з підстав, не передбачених цією частиною, не допускається.

При цьому, у силу п.3 розділу ІІ Законом України від 17.10.2019р. №199-IX статті 263, 265 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не застосовуються з 1 грудня 2019 року по 29 лютого 2020 року, крім частин шостої - десятої, тринадцятої - п`ятнадцятої, сімнадцятої, абзаців сьомого та восьмого частини вісімнадцятої, частин дев`ятнадцятої та двадцять першої статті 263 зазначеного Закону, які не застосовуються з 1 грудня 2019 року по 30 листопада 2020 року.

Вирішуючи спір, суд повторює, що у розумінні норм Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органом з присвоєння адреси є виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради, тобто у даному випадку Виконавчий комітет Богодухівської міської ради Харківської області.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України предметом судової перевірки у порядку адміністративного судочинства є рішення та діяння (дія чи бездіяльність) владних суб`єктів.

Зміст рішення владного суб`єкта розтлумачено законодавцем у положеннях п.п.18 і 19 ч.1 ст.4 КАС України.

Визначення ж змісту діяння (дії чи бездіяльності) владного суб`єкта норми КАС України не містять.

Разом із тим, у силу ч.6 ст.7 КАС України суд вважає за можливе застосувати загальні визначення рішення, дії, бездіяльності, наведені у п.п.1, 2 і 3 ч.2 ст.24 Митного кодексу України, згідно з якими рішення владного суб`єкта - це письмовий акт, дія владного суб`єкта - це вчинок компетентного працівника владного суб`єкта, бездіяльність владного суб`єкта - це невиконання обов`язку.

При цьому, суд зважає, що відмова владного суб`єкта як різновид форми реалізації адміністративного волевиявлення (управлінської функції) може бути втілена як у рішенні владного суб`єкта, так і в дії владного суб`єкта, котра має певну документальну фіксацію.

Тому, належним і ефективним способом захисту є як вимога про визнання неправомірної дії владного суб`єкта з приводу відмови, так і вимога про визнання протиправною відмови, оформленої відповідним письмовим документом, зокрема, і листом.

Оскільки спірних правовідносинах Виконавчим комітетом не приймалось жодного рішення за матеріалами Звернення №2, засідання Виконавчого комітету з даного питання не проводилось, протокол не складався, ніяких доручень жодним особам не надавалось, то слід дійти висновку про вчинення суб`єктом владних повноважень бездіяльності.

Вирішуючи спір, суд повторно зазначає, що суспільні відносини з приводу присвоєння поштових адрес об`єктам нерухомого майна, унормовані приписами ст.261-265 Закону України від 17.02.2011р. №3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна (затверджений постановою КМУ від 07.07.2021р. №690; далі за текстом - Порядок №690).

У силу приписів ч.4 ст.261, ч.7 ст.261, ч.6 ст.263, ч.11 ст.263, ч.14 ст.263, ч.15 ст.263, ч.17 ст.263, ч.18 ст.263, ч.19 ст.263 Закону України від 17.02.2011р. №3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" за кожним окремим зверненням зацікавленої особи суб"єктом владних повноважень повинно бути прийнято окреме рішення у розумінні п.19 ч.1 ст.4 КАС України, котре за приписами ч.2 ст.19 Конституції України за відсутності прямої вказівки про протилежне є остаточним, може бути оскаржено до суду, але не може бути переглянуто самим суб"єктом владних повноважень, бо законом для цього випадку не запроваджено процедури досудового урегулювання спору.

У спірних правовідносинах за Зверненням №1 від 04.07.2023р. суб`єктом владних повноважень було прийнято рішення від №251 від 10.07.2023р.

За Зверненням №2 від 29.04.2024р. суб"єктом владних повноважень Богодухівським міським головою було вчинено управлінське волевиявлення, оформлене листом від 03.05.2024р. №02-23/2785.

Відповідно до п.10 Порядку №690 у разі виявлення дублювання номерів окремих частин об`єкта зміна (коригування) адреси здійснюється на підставі рішення суду, крім випадку, визначеного абзацом другим цього пункту.

У разі коли всі окремі частини об`єкта з однаковими адресами є комунальною або державною власністю та належать одному власнику, їх адреси можуть бути змінені в порядку упорядкування нумерації окремих частин об`єкта.

Відповідно до п.52 Порядку №690 у разі виявлення дублювання номерів об`єктів нерухомого майна, один чи більше з яких не є об`єктами державної чи комунальної власності та не підпадають під випадки, зазначені у пункті 50 цього Порядку, зміна, коригування адреси здійснюються на підставі рішення суду.

У разі коли всі окремі частини об`єкта з однаковими адресами є комунальною або державною власністю та належать одному власнику, їх адреси можуть бути змінені в порядку, визначеному пунктом 53 цього Порядку, або в порядку, передбаченому у зв`язку із зміною, коригуванням адреси.

Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, у рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2006р. по справі "Пантелеєнко проти України" зазначено, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Зміст категорії «ефективність» розкрито, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003р. по справі "Дорани проти Ірландії", де указано, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Також зміст цієї ж категорії розкрито і у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", у якому зазначено, що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.07.2008р. по справі "Каіч та інші проти Хорватії" для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту має бути ефективним та повинен забезпечити реальне відновлення порушеного суб`єктивного права чи захист ущемленого інтересу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 20.10.2011р. по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine; заява № 29979/04) принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Відтак, за приписами п.10 і п.52 Порядку №690 виправлення помилки у дублюванні номерів об`єктів нерухомого майна - житлових квартир у спірних правовідносинах в обов`язковому порядку потребує прийняття рішення суду як передумови вчинення суб"єктмо владних повноважень відповідного управлінського волевиявлення.

З наведеного слідує, що безвідносно до форми звернення зацікавленої особи субєктом владних повноважень у будь-якому разі буде вчинено управлінське волевиявлення з приводу відмови в упорядкуванні поштової адреси Квартири АДРЕСА_3 у звязку із відсутністю відповідного рішення суду.

При цьому, положення чинного національного закону України жодним чином не розкривають суті чи змісту згаданої вище правової категорії, а положення ч.2 ст.124 Конституції України унеможливлюють прийняття будь-якого судового рішення поза межами існуючого реального юридичного спору.

Таким чином, під час розгляду справи судом виявлено, що у даному конкретному випадку чинним національним законом України запроваджено істотну перешкоду у належній та безперешкодній реалізації заявником усіх правомочностей власника стосовно Квартири АДРЕСА_3 , що одночасно підпадає під дію як ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (в аспекті житла людини як елемента приватного життя), так і під дію п.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (в аспекті житла людини як майна).

Тому надання суттєвого юридичного значення формі звернення зацікавленої особи у даному конкретному випадку сприймається судом як прояв надмірного формалізму та не сприяє досягненню мети, проголошеної ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Продовжуючи розгляд справи, суд зважає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

З положень частин 1 і 2 ст.77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст.9, абз.2 ч.2 ст.77, частин 3 і 4 ст.242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не підтвердженого документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не означає реального існування такої обставини.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд констатує, що у ході розгляду справи владним суб`єктом не подано доказів відповідності закону реально вчиненого управлінського волевиявлення у вигляді бездіяльності.

Судом у ході розгляду справи не виявлено об`єктивних даних, котрі хоча б і опосередковано показували на існування вагомих та істотних причин, здатних з невідворотністю призвести до порушення публічного інтересу суспільства у даному спорі у разі присвоєнні Квартирі АДРЕСА_3 нової окремої поштової адреси із залишенням поштової адреси - АДРЕСА_2 за Квартирою АДРЕСА_4 .

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що владний суб`єкт Виконавчий комітет не забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України у спірних правовідносинах, позаяк жодного управлінського волевиявлення за матеріалами звернення зацікавленої особи не вчинив, допустивши бездіяльність, котра за усіма ознаками відповідає критерію протиправної.

Разом із тим, оскільки у ході розгляду справи знайшов підтвердження факт вчинення владним суб`єктом протиправної бездіяльності, то суду належить застосувати передбачений ст.9 КАС України інститут виходу поза межі позову і визнавши протиправною бездіяльність владного суб`єкта Виконавчого комітету, обтяжити компетентного владного субєкта обовязком прийняти рішення за матеріалами звернення зацікавленої особи з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Судження суду з приводу юридично значимих обставин та доводів учасників справи детально та розгорнуто викладені у мотивувальній частині даного судового акту, а решта доводів окремій оцінці не підлягає, позаяк на результат вирішення спору не впливає.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Вийти за межі позову.

Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Богодухівської міської ради Харківської області з приводу неприйняття за зверненням ОСОБА_1 від 29.04.2024р. вхідний номер 2050/11 окремого письмового рішення про присвоєння нової поштової адреси належному ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) обєкту нерухомого майна - квартирі АДРЕСА_1 або про відмову у присвоєнні нової поштової адреси належному ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) обєкту нерухомого майна - квартирі АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Виконавчий комітет Богодухівської міської ради Харківської області прийняти за зверненням ОСОБА_1 від 29.04.2024р. вхідний номер 2050/11 окреме письмове рішення про присвоєння належному ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) обєкту нерухомого майна - квартирі АДРЕСА_1 іншої поштової адреси ніж АДРЕСА_2 .

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко