Справа № 420/17035/23
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/17035/23

Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.,

повний текст судового рішення

складено 21.03.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, Конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників для роботи на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «ПІВНІЧ ТРАНС», товариство з додатковою відповідальністю «Оріон-Авто» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, Конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників для роботи на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення, викладене в п.19 питання 2 Порядку денного засідання Конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників для роботи на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області, яке було оформлено протоколом №11 від 27.03.2023 року про запропонування Мінінфраструктури не допустити до участі в конкурсі два конверти (пакети) перевізника-претендента ФОП ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати п.19 Переліку автомобільних перевізників-претендентів, які недопущені до участі в конкурсі з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут), оголошеного на 27.03.2023 року, що є додатком до Наказу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України №318 «Про недопущення перевізників-претендентів до участі у конкурсі з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі області (міжобласний маршрут)»;

- зобов`язати Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України визнати позивача переможцем конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут), оголошеного на 27.03.2023 року, за об`єктом конкурсу №51, Херсон - Миколаїв, рейси 83/84;

- зобов`язати Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України визнати позивача переможцем конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут), оголошеного на 27.03.2023 року, за об`єктом конкурсу №53, Херсон - Одеса, рейси 247/248.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 року позов задоволено частково, питання розподілу судових витрат на правничу допомогу в рішенні суду не вирішувалось.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

11.03.2024 року від представника позивача до суду першої інстанції надійшло клопотання про ухвалення додаткового судового рішення по справі №420/17035/23 та стягнення з відповідача на користь ФОП ОСОБА_1 судових витрат на професійну правову допомогу в сумі 25000,00 грн..

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 року заяву представника позивача задоволено частково, стягнуто на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті послуг на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України.

Задовольняючи заяву представника позивача частково, суд першої інстанції виходив з того, що позов було задоволено частково та представником позивача не було надано детального розрахунку щодо вартості кожної окремої дії згідно вищевказаного опису наданої правничої допомоги, зокрема, не надано погодинної вартості надання правничих послуг, що позбавило суд першої інстанції можливості оцінити співмірність визначення ціни наданої правничої допомоги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

За змістом ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно п.п.1, 2, 6 ч.ч.1, 2 ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених 09.06.2017 року з`їздом адвокатів України, формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Відповідно до ст.30 Закону України від 05.07.2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З наведених правових норм вбачається, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи та підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Також відповідно до ч.ч.6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону №5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно п.п.1, 2, 6 ч.1, ч.2 ст.19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Частиною 3 ст.30 Закону №5076-VI встановлено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Крім вищезазначеного закону, Порядок оплати праці адвоката регулюється Правилами адвокатської етики, затверджених 09.06.2017 року з`їздом адвокатів України.

Так відповідно до ст.28 Правил адвокатської етики - формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, необхідно зазначити, що відповідно до частин 4 та 5 ст.134 КАС України, законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

Таким чином, у Кодексі адміністративного судочинства закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

Як вже було зазначено вище, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» також роз`яснено, що оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.04.2018 року по справі №814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги. Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суду необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Так, з наданих представником позивача документів вбачається, що між Риженко Д.О. (як адвокатом) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (як клієнтом) було укладено договір про надання правничої допомоги від 08.04.2023 року (далі - Договір), відповідно до якого адвокат зобов`язується надати правничу допомогу в адміністративній справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, Конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників для роботи на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно п.4.1 вказаного Договору розмір винагороди адвокату складає 25000,00 грн..

Відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 08.04.2023 року по справі №420/17035/23 адвокатом було складено опис наданої правничої допомоги, відповідно до якої представник витратив наступну кількість часу:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, підготовка до розгляду справи, вивчення документів, визначення правової позиції - 5 годин;

2) складення та подача адвокатського запиту до ПАТ «Автокапітал» від 07.04.2023 року - 0,5 годин;

3) складення та подача адвокатського запиту до ПАТ «Автокапітал» від 12.04.2023 року - 0,5 годин;

4) складення та подача адвокатського запиту до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 13.04.2023 року - 0,5 годин;

5) складення та подача адвокатського запиту до Головного сервісного центру МВС України від 19.04.2023 року - 0,5 годин;

6) складення позовної заяви, з урахуванням часу для сканування усіх додатків для подачі до суду через систему електронного суду - 10 годин;

7) складання відповіді на відзив - 2 години;

8) участь у судовому засіданні 13.11.2023 року з урахуванням часу на прибуття до суду - 4 години;

9) участь у судовому засіданні 13.12.2023 року з урахуванням часу на прибуття до суду - 2 години;

10) участь у судовому засіданні 30.01.2024 року з урахуванням часу на прибуття до суду - 2 години;

11) участь у судовому засіданні 04.03.2024 року з урахуванням часу на прибуття до суду - 4,5 години.

Також до суду надано акт прийняття наданої правничої допомоги згідно вищезазначеного опису наданої правничої допомоги відповідно до Договору від 08.04.2023 року.

Додатково було надано квитанцію до прибуткового касового ордера №1-08/04/23 від 08.04.2023 року за оплату згідно Договору від 08.04.2023 року у розмірі 25000,00 грн..

Колегія суддів зазначає, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 5 статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що дана категорія справ віднесена до справ незначної складності. Аналіз документів та визначення норм матеріального і процесуального права, написання адвокатом в рамках даної адміністративної справи позовної заяви не потребує значного часу, а під час формування позицій у цій справі представником не здійснювався аналіз судової практики з подібних правовідносин, а такі послуги як «надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань» хоч і передбачено договором та зазначено в Акті, водночас не є «представництвом та захистом прав та законних інтересів» в суді. Представником ФОП ОСОБА_1 не додано до опису вартості за годинну роботи, щодо підготовки, складання та подання позовної заяви та інших процесуальних документів. Більше того, позивачем в пунктів 8 - 11 Акту прийняття наданої правничої допомоги від 08.03.2024 року виконаних адвокатом зазначено витрачені години на участь в судовому засіданні з урахуванням прибуття, де також не вказано вартість послуг адвоката за годину роботи, також не надано підтверджуючих документів, які засвідчують витрати адвоката на прибуття в судове засідання. Таким чином, надані представником позивача на розгляд суду першої інстанції документи для ухвалення додаткового рішення не відображали вартості годин, затрачених представником ФОП ОСОБА_1 на здійснення захисту через формування позицій у справі та представлення інтересів в суді, у зв`язку з чим апелянт вважає, що така заява задоволенню не підлягала.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги та зазначає, що всі переліченні апелянтом доводи були самостійно враховані судом першої інстанції при розгляді заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення, та як наслідок судом першої інстанції було частково задоволено вказану заяву.

Отже, перевіривши обґрунтованість заявлених представником позивача до відшкодування витрат у розрізі видів наданих адвокатом послуг, складність юридичних питань, які були предметом дослідження в суді, та враховуючи те, що справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного провадження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зазначив, що розумно обґрунтованим розміром витрат на професійну правничу допомогу є витрати в розмірі 7000,00 грн., оскільки дана сума є співмірною до предмету спору, складності даної справи та об`єму виконаних робіт.

За таких обставин, оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України - залишити без задоволення, а додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька