Справа № 520/7799/23
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 р. Справа № 520/7799/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2024, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/7799/23

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі також - відповідач, МВС України), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням II групи інвалідності;

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення документів щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням II групи інвалідності;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали заяви про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням позивачу II групи інвалідності і прийняти рішення відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" та пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

В обґрунтування заявлених вимог вказано, що відповідачем за результатами розгляду заяви про виплату допомоги не прийнято відповідного рішення, чим порушено приписи Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали заяви ОСОБА_1 про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням позивачу II групи інвалідності і прийняти рішення відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" та пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

В іншій частині вимог позов залишено без задоволення.

Міністерство внутрішніх справ України, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначило, що саме лише подання позивачем передбачених п.7 Порядку документів, не свідчить про наявність в нього безумовного права на отримання одноразової грошової допомоги. В компетенції МВС України є аналіз та дослідження змісту таких документів (матеріалів). За результатами розгляду МВС України матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги виявлено ряд невідповідностей вимогам Порядку, що унеможливило прийняття рішення за надісланими матеріалами про призначення або про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . У зв`язку з цим, матеріали було повернуто з детальним роз`ясненням причин повернення на доопрацювання до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області листом МВС України від 01.02.2023 № 4162/15-2023, доопрацьовані документи щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу від ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області до МВС України не надходили.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 08.02.1990 по 31.08.2008 та звільнений на пенсію з посади заступника начальника відділу з розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУМВСУ в Харківській області.

Під час проходження ї служби в органах внутрішніх справ та виконання службових обов`язків, 16.02.2004 року, позивач разом з іншими співробітниками слідчого відділу Дзержинського РВ ХМ У УМВС України в Харківській області потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої отримав травми, які згідно з висновком матеріалів службового розслідування за фактом ДТП за участю працівників слідчого відділу Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області були визнані як такі, що отримані під час проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Відповідні травми на той момент спричинили втрату працездатності у 25 відсотків, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого.

Після звільнення з органів внутрішніх справ при повторному огляді МСЕК з 13.09.2022 року позивачу встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС.

29.11.2022 позивач звернувся до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йомуі II групи інвалідності та надав відповідний пакет документів передбачений Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850. Вказана заява разом із вищезазначеним пакетом документів була направлена до МВС України для прийняття рішення.

Листом Департаменту фінансово-облікової політики МВС України № 4162/15-2023 від 01.02.2023 матеріали щодо виплати допомоги повернуті на доопрацювання з тих підстав, що після первинного огляду медико-соціальної експертної комісії пройшло більше двох років, а також у зв`язку з відсутністю у поданих матеріалах необхідного переліку документів та отримання травми внаслідок ДПТ, яка не пов`язана з виконанням службових розслідувань, розбіжностей у періодах проходження служби в органах внутрішніх справ.

Не погоджуючись із вказаною відповіддю, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Оскільки в даному випадку позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, тому колегія суддів надає оцінку апеляційній скарзі Міністерства внутрішніх справ України в частині задоволених позовних вимог.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у разі інвалідності працівника міліції, як складової їх соціального захисту, регулюються правовими нормами Закону України від 20 грудня 1990 року №565-XII " Про міліцію " (далі - Закон №565-XII) в редакції, що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами частини 6 статті 23 Закону №565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1991 року № 565-XII (далі - Закон України №565-ХІІ) та Порядку № 850 пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон України № 580-VIII) визнано таким, що втратив чинність Закон України № 565-XII.

Проте, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України №565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України № 580-VIII.

До набрання чинності Законом України № 580-VIII, тобто до 07 листопада 2015 року, право та порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано статтею 23 Закону України № 565-ХІІ та Порядком № 850, відповідно.

На реалізацію вимог статті 23 Закону України №565-XII Кабінет Міністрів України 21 жовтня 2015 року ухвалив постанову №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (надалі - Порядок № 850), що визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (пункту 8 Порядку № 850).

Згідно із пунктом 9 Порядку № 850 МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Всупереч вказаними вимогам Порядку № 850 відповідач, МВС України, не приймав ні рішення про призначення ні рішення про відмову в призначенні грошової допомоги позивачу. Лист Департаменту фінансово-облікової політики МВС України про направлення матеріалів на доопрацювання не може ототожнюватися із рішенням, прийнятим МВС України відповідно до вимог пункту 9 Порядку № 850.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не розглянуто подані матеріали про призначення позивачу спірної одноразової грошової допомоги, так як не ухвалено рішення, передбаченого пунктом 9 Порядку № 850, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

При визначенні способу судового захисту порушеного права колегія суддів враховує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі "East/West Alliance Limited" проти України" (№ 19336/04) Європейський суд з прав людини указує, що дія статті 13 Конвенції вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією "небезпідставної скарги" та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням.

Межі обов`язків за відповідною правовою нормою різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

Колегія суддів звертає увагу, що за зверненням позивача рішення уповноваженим органом (МВС України) відповідно до вимог Порядку №850 про наявність чи відсутність підстав для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, не приймалося.

Суд в силу вимог КАС України не може переймати на себе прийняття такого рішення.

З огляду на наведене, з урахуванням встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності та зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали заяви ОСОБА_1 про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням позивачу II групи інвалідності і прийняти рішення відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" та пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обгрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Ураховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду цієї справи рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2024 по справі № 520/7799/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді А.О. Бегунц Л.В. Мельнікова