Справа № 372/3289/24
Суддя: Сташків Т. Г.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/3289/24
Провадження № 2-а-38/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Сташків Т.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ленди С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Представник ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до Обухівського районного суду Київської області із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, у якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2309245 від 03.06.2024 року, складену відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та якою на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою інспектора 2 взводу 1 роти 3 бат. Управління патрульної поліції у Львівській області, старшим лейтенантом поліції Тульпою Інною Іванівною серії ЕНА №2309245 від 03.06.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що 03.06.2024 року о 23:39:31 годині у м. Львів по вул. Студенська 1, керуючи транспортним засобом Hyundai Staria номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу знаку 5.16, рух по смугах, зі смуги рух прямо здійснив поворот ліворуч, чим порушив п.8.4.ґ. ПДР Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків. Представник позивача зазначив, що перед перехрестям відсутній знак 5.16 «Напрямок руху по смугах», у постанові інспектором поліції не правильно зазначено місце розгляду справи, а саме вул. «Студенська», замість «Студентська», інспектором поліції не враховано пояснення ОСОБА_1 під час складення протоколу, немає доказів вчинення позивачем правопорушення. Крім того, працівники поліції відмовились збирати докази, а саме не опитали свідків, які їхали з позивачем у автомобілі. Враховуючи викладене вважає, що зазначена постанова інспектора поліції є незаконною, винесеною з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню, що і стало підставою для звернення до суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14.06.2024 року відкрито провадження у адміністративній справі.

03.07.2024 року на адресу суду від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що доводи позивача не відповідають дійсності, оскільки наявні беззаперечні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Інспектор чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний був зреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом зупинення транспортного засобу під керуванням позивача. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу та почав вести діалог з працівниками поліції. Останні, дотримуючись ст.ст.278, 279 КУпАП та Інструкції «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» № 1395 від 07.11.2015, представились, пояснили позивачеві причину зупинки та почали з`ясовувати необхідні обставини для початку розгляду справи по суті. Під час розгляду справи ОСОБА_1 ознайомлено із ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Вважає, що інспектор мав усі законні підстави для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, поліцейським була дотримала процедура та порядок складення адміністративного матеріалу, постанова у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому чинним законодавством. Враховуючи викладене, вважає, що підстави для скасування постанови відсутні та необґрунтовані, а тому просив відмовити у задоволенні позову. Також, до відзиву на позовну заяву представником відповідача долучено диск з відеозаписом з нагрудної бодікамери працівника поліції.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у поданому до суду відзиві на позовну заяву просив проводити розгляд справи без участі сторони позивача.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з оскаржуваною постановою серії ЕНА №2309245 від 03.06.2024 року ОСОБА_1 03.06.2024 року о 23:39:31 годині у м. Львів по вул. Студенська 1, керуючи транспортним засобом Hyundai Staria номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу знаку 5.16, рух по смугах, зі смуги рух прямо здійснив поворот ліворуч, чим порушив п.8.4.ґ. ПДР, чим вичнив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Сторона позивача з винесеною постановою не погоджується.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов`язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Згідно з ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених частиною першою статті 122 КУпАП.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, а не протокол про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням, без перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення на іншу дату.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно п. 8.4ґ Правил дорожнього руху України дорожній знак 5.18, за порушення вимог якого відносно позивача відповідачем була винесена оскаржувана постанова, відноситься до групи інформаційно-вказівних знаків, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті та дозволені напрямки руху по кожній з них.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної бодікамери працівника поліції вбачається, що інспектор спостерігав факт допущення позивачем порушення ПДР. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу та почав вести діалог з працівниками поліції. Останні, дотримуючись ст.ст.278, 279 КУпАП та Інструкції «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» № 1395 від 07.11.2015, представились, пояснили ОСОБА_1 причину зупинки та почали з`ясовувати необхідні обставини для початку розгляду справи по суті, ознайомили останнього із ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Частиною 1 та 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У той же час, Великою Палатою Верховного Суду у п. 47 постанови від 25.06.2020 у справі №520/2261/19 зроблено висновок, що визначений вище згаданою правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Крім того, п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України встановлено, що у позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 05 березня 2020 року у справі №804/928/18

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 29.05.2018 у справі № 727/6565/17

Отже, обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Надані стороною позивача фотоматеріали, які здійснені перед перехрестям по вул. Студентській не підтверджують той факт, що дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» у напрямку руху позивача був відсутній.

Також, твердження сторони позивача, що під час складання постанови про адміністративне правопорушення не враховано пояснення ОСОБА_1 , спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з нагрудної бодікамери працівника поліції.

У силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Належних доказів на підтвердження пред`явлених вимог та доведеності неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, суду не надано, а судом, в ході розгляду справи таких обставин не було встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії інспектора 2 взводу 1 роти 3 бат. Управління патрульної поліції у Львівській області, старшого лейтенанта поліції Тульпи І.І. щодо винесення оскаржуваної постанови не є протиправними, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є законною та не підлягає скасуванню.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 122, 251, 280, 283, 288, 293 КУпАП, ст. ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2309245 від 03.06.2024 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Т.Г. Сташків