Справа № 580/5326/23
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5326/23 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 липня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським; та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за прийняття ним безпосередньої участі і у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії перебуваючи в Дніпропетровській області, м. Першотравенськ, Донецькій області, м. Покровськ; Харківській області, м. Лозова за період з 02.12.2022 по 14.05.2023 в розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням раніше проведених виплат;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови1 Кабінету Міністрів України від 28.02,2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття ним безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії перебуваючи в Дніпропетровській області, м. Першотравенськ, Донецькій області, м. Покровськ; Харківській області, м. Лозова за період з 02.12.2022 по 14.05.2023 в розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивач має право на отримання спірної винагороди у визначений у позові період.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що солдат ОСОБА_1 молодша медична сестра хірургічного відділу мобільного польового госпіталю ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 02.12.2022 був залучений до складу сил і засобів оперативно-стратегічного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_4 " та надавав лікувально-евакуаційне забезпечення.

Згідно довідки від 23.05.2023 №205, позивач у період з 02.12.2022 по 31.03.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в межах Донецької області.

Представник позивача 17.02.2023 звернулась із адвокатським запитом до відповідача про те, чи отримано позивачем додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття ним безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, за період з 02.12.2022 по 31.03.2023, а також просила повідомити, чи враховувалась при нарахування та виплату додаткової винагороди позивачу його безпосередня участь у таких заходах.

Головний військово-медичного центр (центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України листом від 27.02.2023 №14/805-23-Вих повідомив представника позивача, що позивач отримував виплату додаткової винагороди у продовж 2022 року та у січні 2023 року у розмірі 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць.

Також представник позивача 08.05.2023 звернулась із адвокатським запитом до відповідача про те, чи брав участь позивач у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також просила надати інформацію про те, чи видавалась позивачу довідка про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в межах Донецької області, за формою згідно з Додатком 6 Порядку №413.

Головний військово-медичного центр (центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України листом від 19.05.2023 №14/2142-23-Вих повідомив представника позивача, що позивач у період з 02.12.2022 по 14.05.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Позивач вважаючи, що відповідач протиправно йому не здійснив нарахування та виплату додаткової винагороди за період з 02.12.2022 по 14.05.2023 в розрахунку до 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у діях та заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, звернувся до суду із даним позовом.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у спірний період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до статті 9-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі - Постанова № 168) установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах .

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно пункту 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Адміністрація Державної прикордонної служби України 30.07.2022 прийняла наказ №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - Наказ №392).

У подальшому, з 01.12.2022 уведений в дію наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» (далі - Наказ № 628), у якому був дещо змінений перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.

Керуючись частиною третьою статті 117 Конституції України, Указом Президента України від 03.10.1992 №493 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» і Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 №731, колегія суддів звертає увагу, що подібні накази центрального органу виконавчої влади підлягають обов`язковій державній реєстрації Міністерством юстиції України, оскільки містять норми, що зачіпають права, свободи та законні інтереси осіб і встановлюють організаційно-правовий механізм їх реалізації.

З огляду на це, Адміністрація Держприкордонслужби не дотрималась зазначених вимог законодавства при прийнятті Наказів №392 і №628, які не пройшли державну реєстрацію в Мін`юсті у встановленому порядку.

Разом з тим, при вирішенні питання про наслідки порушення зазначених вимог варто враховувати обставини фактичного виконання у спірний період органами Держприкордонслужби вказаних наказів, зокрема, в частині визначення бойових дій та заходів, передбачених пунктом 1 Постанови №168, а також документування безпосередньої участі військовослужбовців у таких діях і заходах.

У спірний період виключно зазначені накази Адміністрації Держприкордонслужби визначали механізм реалізації Постанови №168 щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби під час дії воєнного стану.

У свою чергу, наказ Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 №36 «Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2023 за №196/39252) набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовувався з 01.02.2023, тобто не підлягав ретроспективному застосуванню до спірних правовідносин.

Верховний Суд у постанові від 21.12.2023 у справі № 200/193/23 дійшов висновку про те, що вказані накази підлягають застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої Постановою №168.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 № 36 затверджено Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Порядок № 36).

Підпунктами 1, 3 пункту 2 вказаного Порядку № 36 передбачено, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода виплачується:

- у розмірі до 30 000 гривень військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (бойовими розпорядженнями) в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань: у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил), а також у межах операційних зон угруповань військ (Сил оборони держави), залучених до заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії; наземної охорони та оборони об`єктів критичної інфраструктури; у районах ведення воєнних (бойових) дій у складі військових адміністрацій; із усебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями, крім випадків здійснення такого забезпечення в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

- у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 36 документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у воєнних (бойових) діях або заходах, є: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них; рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у бойових діях або заходах.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що підставою для нарахування винагороди у збільшеному до 100 000 гривень розмірі є не лише участь військовослужбовця у бойових діях або відповідних заходах, а й його перебування у районах ведення воєнних (бойових) дій.

При цьому, документами, які у спірний період підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у воєнних (бойових) діях або заходах є бойові накази, журнали бойових дій, а також рапорти командирів.

Як вбачається із матеріалів справи, довідка, на яку посилається позивач, від 23.05.2023 № 205 «Про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України», видана начальником Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь), складена на підставі бойового наказу (бойового розпорядження) Адміністрації Державної прикордонної служби України від 01.12.2022 № 214-(гриф); наказу (розпорядження) начальника військової частини НОМЕР_1 від 02.12.2022 № 3-АГ (дск); запису журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу) від 15.08.2022 № 202дск; рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу від 01.04.2023

Станом на час розгляду справи у суді першої інстанції вказаних документів до суду надано не було.

У свою чергу, позивач до суду апеляційної інстанції надав копію рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу від 01.04.2023, згідно якого начальник мобільного госпіталю підтверджує виконання переліченими у рапорті військовослужбовцями бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (бойовими розпорядженнями) в розрахунку та клопоче про виплату додаткової винагороди відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку № 36, тобто у розмірі 30 000 грн. До переліку військовослужбовців включено позивача та вказано про виконання ним відповідних завдань у період з 26.02.2023 по 28.02.2023 (3 дні) та з 01.03.2023 по 31.03.2023 (31 день).

Колегія суддів наголошує на тому, що вказаний рапорт не містить відомостей про наявність підстав для виплати позивачу спірної винагороди у розмірі 100 000 грн.

Долучена позивачем до апеляційної скарги довідка від 07.01.2023 не є документом, який у силу наведених вище вимог підтверджує участь позивача у бойових діях або відповідних заходах у районах проведення бойових дій.

З метою офіційного з`ясування обставин справи, судом апеляційної інстанції витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України) докази:

- оригінали або копії документів (або витяги з них, які стосуються ОСОБА_1 ), на підставі яких видано довідку від 23.05.2023 № 205;

- оригінали або копії інших документів (за наявності) щодо безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, ОСОБА_1 за період з 02.12.2022 по 14.05.2023 (бойові накази, журнали бойових дій, рапорти командирів тощо; або витяги з них, які стосуються ОСОБА_1 ).

На виконання вказаної вимоги, відповідач, окрім іншого, надав до суду витяг із журналу бойових дій від 15.08.2022 № 202дск, у відповідності до якого позивач виконував завдання із санітарного обслуговування пацієнтів, забезпечення належного санепідемрежиму за місцем пункту розгортання мобільного польового госпіталю:

- з 01.12.2022 по 14.01.2023 - у м. Першотравенськ Дніпропетровської області;

- з 15.01.2023 по 24.02.2023 - у м. Покровськ Донецької області;

- з 25.02.2023 по 14.04.2023 - у м. Лозова Харківської області.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вказані населені пункти ні у відповідності Переліку до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, ні згідно наказів Головнокомандувача збройних син України не відносились до районів ведення воєнних (бойових) дій у зазначені періоди.

Відтак, оскільки перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій під час участі у бойових діях або відповідних заходах є необхідною умовою для виплати спірної винагороди у підвищеному розмірі, то зважаючи на наявність доказів, які спростовують перебування позивача на відповідних територіях, підстави для здійснення спірних нарахувань позивачу відсутні.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Є.В. Чаку