Справа № 440/7565/24
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/7565/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, оформлене Розпорядженням Відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01 квітня 2024 року №440/9988/23;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту припинення її нарахування та виплати, тобто з 01 березня 2014 року, а також, сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі також відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 01.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що у 2008 році їй, ОСОБА_1 , була призначена та нараховувалась пенсія за вислугою років. Оскільки позивач проживала в м. Євпаторія АР Крим, у 2014 році виплату пенсію їй було припинено. В подальшому ОСОБА_1 виїхала з тимчасово окупованої території АР Крим, 10.03.2021 стала на облік у м. Полтава як внутрішньо переміщена особа та у березні 2021 року звернулася зі заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії за вислугу років. Однак, відповідач, незважаючи на судові рішення у справах №440/1670/22, №440/9988/23, в черговий раз 01.04.2024 відмовив у поновленні виплати пенсії до врегулювання зазначеного питання на законодавчому рівні.

Відповідно до розпорядження Відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01 квітня 2024 року №440/9988/23, на адресу Пенсійного фонду російської федерації протягом березня 2021 року - січня 2022 року щомісячно направлялись запити щодо відправки пенсійної справи ОСОБА_1 з АРК Крим до ГУ ПФУ в Полтавській області. У зв`язку зі встановленням воєнного стану в Україні, комунікаційні відносини між Україною та рф розірвані. Спірним розпорядженням від 01.04.2024 відмовлено у поновленні виплати пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до врегулювання зазначеного питання на законодавчому рівні. Але незрозуміло, скільки треба чекати таких змін в законодавстві і чи будуть вони взагалі. ОСОБА_1 вказувала, що їй невідомо, де брати засоби для існування.

Позивач вважала, що її право на вже призначену пенсію не може бути поставлено у залежність від місцезнаходження пенсійної справи, а відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у виплаті пенсії. Закони про пенсійне забезпечення не передбачають умовою виплати пенсії особі, яка переселилася з тимчасової окупованої території та отримала статус внутрішньо переміщеної особи, у вигляді отримання від окупаційної влади відомостей про виплату чи припинення виплати пенсії такій особі. На думку позивача, посилання відповідача на військовий стан в Україні не відміняє права ОСОБА_1 на отримання вже призначеної пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю паперової пенсійної справи.

Відповідач проти позову заперечував.

08.07.2024 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якій представник Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області проти позову заперечувала та вказувала, що відповідно до розпорядження Відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян від 01.04.2024 №440/9988/23 розглянуто рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2024 у справі №440/9988/23 та заяву ОСОБА_1 щодо поновлення виплати пенсії останній.

Так, в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженому Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 №3-1, зареєстровано заяву ОСОБА_1 від 02.03.2021 за вхідним №192/02.22-06 про поновлення виплати пенсії за вислугою років у зв`язку зі зміною місця проживання.

На адресу Пенсійного фонду Російської Федерації протягом березня 2021 - січня 2022 щомісячно направлялися запити щодо відправки пенсійної справи позивача з Автономної Республіки Крим до ГУ ПФУ в Полтавській області.

У зв`язку зі встановленням військового стану в Україні комунікаційні відносини між Україною та російською федерацією розірвані.

На даний час оригінал пенсійної справи ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Полтавській області не надходив.

Таким чином, відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, поновлення виплати пенсії позивачу не вбачається за можливе, оскільки відсутній оригінал пенсійної справи з наявними в ній документами, за якими можливо б визначити право ОСОБА_1 на виплату пенсії за вислугу років.

На підставі вище викладеного, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області вирішено залишити питання про поновлення виплати пенсії за вислугою років ОСОБА_1 на контролі до його врегулювання на законодавчому рівні та до надходження пенсійної справи останньої з необхідними документами до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 .

Позивач є пенсіонером МОУ та отримувала пенсію за вислугу років, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_2 від 15.10.2008.

10.03.2021 позивач отримала статус внутрішньо переміщеної особи на підставі Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", місце перебування якої зареєстровано у м.Полтаві, як це видно з довідки від 10.03.2021 №1603-.

В Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області зареєстровано заяву ОСОБА_1 від 02.03.2021 за вхідним №192/02.22-06 про поновлення виплати пенсії за вислугою років у зв`язку зі зміною місця проживання, однак виплату пенсії не поновлено.

Позивач оскаржувала бездіяльність органів Пенсійного фонду України щодо невиплати пенсії до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 у справі №440/1670/22, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2023, суд зобов`язав ГУ ПФУ в Полтавській області вирішити питання про відновлення виплати пенсії ОСОБА_2 у встановленому законом порядку.

На виконання судового рішення Відділом з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управлінням пенсійного забезпечення надання страхових виплат, соціальних послуг, житловий субсидій та пільг ГУПФ 14.06.2023 винесено розпорядження №30196/8-09.06.2023 за змістом якого питання поновлення виплати пенсії за новим місцем проживання ОСОБА_1 , 1959 року народження, відповідач залишив на контролі до врегулювання зазначеного питання на законодавчому рівні та до надходження його пенсійної справи з необхідними документами до ГУ ПФУ в Полтавській області.

Позивач оскаржувала це розпорядження до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2024 у справі №440/9988/23, яке набрало законної сили 17.03.2024, визнано протиправним та скасовано розпорядження Відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління пенсійного забезпечення надання страхових виплат, соціальних послуг, житловий субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 14.06.2023 №30196/8-09.06.2023; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.06.2023 про поновлення виплати пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ та прийняти рішення з урахуванням висновків, сформульованих судом у цьому рішенні.

01.04.2024 розпорядженням Відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян від 01.04.2024 №440/9988/23 розглянуто рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2024 у справі №440/9988/23 та заяву ОСОБА_1 щодо поновлення виплати пенсії та вирішено відмовити у поновленні виплати пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до врегулювання зазначеного питання на законодавчому рівні.

Вважаючи протиправною відмову відповідача в поновленні виплати пенсії, позивач звернулася до суду.

Норми права, які підлягають застосуванню

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (стаття 11 Закону № 2262-ХІІ).

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб визначено Законом України № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до статті 2 Закону № 1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Частиною другою статті 1 Закону України № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначено, що Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20.02.2014.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року № 1165 затверджений Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, яким визначено механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) з урахуванням надбавок, підвищень, компенсації втрати частини доходу, грошової допомоги та інших пов`язаних із ними виплат, які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати (далі - пенсійні виплати за минулий період) внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, відповідно до статті 52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та статті 61 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - отримувачі). Також визначено, що пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

Відповідно до пункту 1.5 Порядку №22-1, розгляд заяв, передбачених пунктом 1.1 цього розділу, поданих громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, здійснюється з урахуванням Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 234 (надалі - Порядок №234).

Висновки щодо правозастосування

З викладених вище нормативно-правових актів слідує, що пенсія внутрішньо переміщеним особам (далі - ВПО) відновлюється та виплачується територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" виплата пенсій, що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв даного банку з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.

Для відновлення виплати пенсії ВПО слід звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України з наступними документами: - заявою про запит пенсійної справи; - довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; - документом про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційний код); - документом, що посвідчує особу пенсіонера (паспорт, пенсійне посвідчення); - заявою про перерахування пенсії на рахунок в ПАТ "Державний ощадний банк України" та двома фотокартками.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 року (далі Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке, крім іншого, гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Згідно частини другої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (в редакції, чинній до змін, внесених Законом №1618-IX від 01.07.2021) виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території і не отримують пенсій та інших соціальних виплат від уповноважених органів російської федерації, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В подальшому у частину другу статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", внесено зміни згідно із Законом №1618-IX від 01.07.2021, та зазначено, що виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №234, територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів російської федерації. Виплата пенсії після надходження-пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.

Отже, згідно вимог Порядку 234 обов`язок надсилання запиту щодо витребування пенсійної справи позивача з органів Російської Федерації покладається на саме на територіальні органи Пенсійного фонду.

Підставою оскаржуваної відмови у призначенні пенсії позивачеві слугувало те, що наразі відповідач не може провести процедуру витребування пенсійної справи позивача з російської федерації для виплати пенсії за новим місцем реєстрації, а тому відмовив у поновленні виплати пенсії до врегулювання питання на законодавчому рівні.

Суд зауважує, що право пенсіонера на отримання пенсії не повинно бути поставлене в залежність від можливості пенсійного органу підтвердити припинення виплати пенсії останньому за попереднім місцем проживання.

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, яким введено на території України воєнний стан, у зв`язку військовою агресією російської федерації проти України, починаючи з 24.02.2022, листування із російською федерацією зупинено, що підтверджується офіційним повідомленням АТ "Укрпошта" на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Зазначене вище унеможливлює отримання пенсійним органом документального підтвердження припинення виплати пенсії позивачу на невизначений час.

Не можуть бути прийняті судом як належна підстава для відмови у поновленні виплати пенсії твердження відповідача, що оскільки на дату звернення позивача із заявою його паперова пенсійна справа до органів ПФУ України не надходила, у пенсійного органу відсутні підстави взяття на облік пенсіонера для виплати пенсії за новим місцем проживання.

У спірному випадку, як встановлено судом, 10.03.2021 ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 10.03.2021 №1603-, отже, станом на дату розгляду її заяви та надання відмови на неї відповідачу було достеменно відомо про зареєстроване місце проживання позивача.

Відповідно до п.2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до п.4.8 Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронні довірчі послуги" та "Про захист персональних даних". Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Отже, наведені відповідачем обставини (відсутність паперової пенсійної справи) не є перешкодою для виконання відповідним органом Пенсійного фонду покладеного на нього обов`язку.

Крім того, відповідач не позбавлений права зробити відповідні запити до банківської установи, в якій позивач отримувала пенсію, до центральних органів МО України тощо, з метою отримання інформації про пенсійні виплати ОСОБА_1 .

Також аналіз наведених вище норм законодавства у контексті спірних правовідносин дає підстави для висновку, що відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю її пенсійної справи, а протилежне позбавляє її права на її відновлення.

Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2021 року у справі №308/3864/17.

Суд зауважує, що відсутність оригіналу пенсійної справи та інших доказів щодо виплати пенсії позивачу не може позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення.

Відсутність пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю її пенсійної справи, оскільки протилежне позбавляє її права на її відновлення, яке вона має згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009.

Конституційний Суд України вказаному вище рішенні дійшов висновку, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Суд зауважує, що під час розгляду даної справи вина позивача у відсутності пенсійної справи відсутня.

Крім того, суд зауважує, що сама умова щодо витребування пенсійної справи від уповноважених органів російської федерації встановлює для громадян України непередбачену законами вимогу для отримання пенсії, а враховуючи розірвання дипломатичних відносин з російською федерацією, звернення органів ПФ України до компетентних органів російської федерації для витребування пенсійної справи є неможливим. Вказане взагалі позбавляє таких осіб можливості отримувати пенсію, що, в свою чергу, порушує їх гарантоване Конституцією України право власності та право на соціальний захист.

Суд зазначає, що нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, урегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2019 року у справі №243/5451/17.

Отже з аналізу положень Закону №1058-IV вбачається, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених статті 49 цього Закону.

Як виявлено з матеріалів справи, зокрема, з розпорядження від 01.04.2024 відповідач вкотре відмовив у задоволенні заяви позивача у зв`язку з відсутністю законодавчого врегулювання правового питання щодо відновлення/продовження пенсійних виплат особам, які перемістились з тимчасово окупованої території АРК за відсутності можливості отримання документів, необхідних для визначення умов поновлення пенсійної виплати.

Тобто, відповідачем не надано обґрунтованого доказу на підтвердження наявності підстави для відмови у поновленні виплати пенсії позивачу, яка була б передбаченою законами України.

Більше того, вимогами законодавства, у тому числі вищезазначеними нормативними актами, не передбачено такої підстави для відмови у поновленні виплати пенсії, як відсутність можливості отримання документів, необхідних для визначення умов поновлення пенсійної виплати. Фактично відмова відповідача у поновленні виплати пенсії, викладена у його розпорядженні від 01.04.2024 №440/9988/23, ґрунтується на вільному тлумаченні норм чинного законодавства.

За таких обставин суд зауважує, що, не поновлюючи позивачу пенсію за відсутності обґрунтованих підстав, відповідач порушив право останньої на її отримання.

Оскільки позивачу припинено виплату пенсії за відсутності законодавчо встановлених підстав для цього - в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 13 березня 2018 року у справі №235/4162/17, від 20 березня 2018 року у справі №234/2389/17, від 12 лютого 2019 року у справі №243/5451/17.

Частиною другою статті 6 КАС передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі Лелас проти Хорватії Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункту 58, "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), № 32457/05, пункту 40, "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), № 35298/04, пункту 67).

Також, у рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" вказав, що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. З рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2008 року у справі "Каіч та інші проти Хорватії" вбачається, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З урахуванням наведеного, суд акцентує увагу на тому, що відповідачем протиправно відмовлено у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 , а тому з метою належного захисту прав позивача слід визнати протиправним та скасувати розпорядження Відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01 квітня 2024 року №440/9988/23 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту припинення її нарахування та виплати, а також сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн.

З огляду на ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, суд визнає за доцільне стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01 квітня 2024 року №440/9988/23.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту припинення її нарахування та виплати, а також сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков