Справа № 140/4636/24
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року ЛуцькСправа № 140/4636/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом в інтересах малолітньої дитини до Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради (далі - Департамент, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у виплаті допомоги при народжені дитини; зобов`язання нарахувати і виплатити допомогу при народжені дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 22.05.2022 по 16.01.2024 перебувала на території Республіки Польща, де народила дитину ОСОБА_2 .

Після повернення в Україну позивач подала до відповідача заяву про призначення державної допомоги при народженні дитини, однак листом від 22.03.2024 їй було відмовлено у призначені вказаної допомоги у зв`язку з тим, що звернення за призначенням допомоги надійшло пізніше, ніж через 12 місяців після народження дитини.

Вказану відмову позивач вважає протиправною, оскільки зазначає, що зверненню перешкоджали об`єктивні обставини, а саме той факт, що позивач не могла повернутися на територію України, оскільки не мала змоги оформити свідоцтво про народження дитини, адже батьком дитини є не громадянський чоловік ОСОБА_1 , а інша особа, що призвело до звернення з позовом до суду Республіки Польща. Свідоцтво про народження ОСОБА_2 було видане лише 23.10.2023, хоча дата народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З наведених підстав позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.15).

У відзиві на позовну заяву від 20.05.2024 представник відповідача проти позову заперечила та просила у його задоволенні відмовити у зв`язку з тим, що відповідно до п. 12 Порядку №1751 від 27.12.2001 допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. Враховуючи те, що позивачем було порушено строки звернення із відповідною заявою про призначення допомоги при народженні дитини, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.18-22).

Інших заяв чи пояснень по суті справи до суду від сторін не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 22.05.2022 по 16.01.2024 перебувала на території Республіки Польща, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 (а.с.13).

17.09.2022 у позивача у місті Бельсько-Бяла на території Республіки Польща народилася донька ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з актового запису про народження від 23.10.2023 № НОМЕР_2 (а.с.10-11).

06.12.2023 Генеральним консульством України в Кракові видано довідку №61317/19-536-2105 про реєстрацію особи громадянинои України, якою визнано ОСОБА_2 громадянином України з моменту народження (а.с.9).

18.03.2024 позивачем було подано заяву №11170 про призначення державної соціальної допомоги при народженні дитини у відповідь на яку листом Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради від 22.03.2024 було відмовлено у зв`язку з тим, що звернення за призначенням допомоги надійло пізніше 12 календарних місяців після народження дитини, що суперечить Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751 (а.с.8).

Не погоджуючись із відмовою відповідача про невидачу допомоги при народженні дитини позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 №2402-III, Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" від 01.11.1992 №2811-XII.

За приписами статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.

Відповідно до визначення, що міститься в статті 1 Закону України "Про охорону дитинства", охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Частиною першої статті 2 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

В силу вимог частини першої статті 13 Закону України "Про охорону дитинства" з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім`ях держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" та іншими законами України.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Частина перша статті 3 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", вказує, що відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами і при народженні дитини.

Відповідно до статті 5 цього Закону допомога у зв`язку з вагітністю та пологами (крім допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону), допомога при народженні дитини, допомога при усиновленні дитини, допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, допомога на дітей одиноким матерям, допомога на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність, призначається і виплачується органами соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Статтею 6 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" визначено, що документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров`я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу. Документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає та здійснює виплату державної допомоги, протягом 10 днів з дня звернення. Про призначення державної допомоги чи про відмову в її наданні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і здійснює виплату державної допомоги сім`ям з дітьми, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Згідно із частинами першою-третьою статті 11 Закону України "Про державну допомогу з дітьми" допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки. Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним.

Частиною сьомою статті 11 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" встановлено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Статтею 12 зазначеного Закону визначено розмір допомоги при народженні дитини.

Умови призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", визначаються Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751 (далі - Порядок №1751).

Пунктом 2 Порядку №1751 визначено, що державна допомога сім`ям з дітьми призначається і виплачується: громадянам України; іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають в Україні, а також особам, яких визнано в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту і мають право на державну допомогу на умовах, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", іншими законами або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Призначення і виплата державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем проживання заявника.

Згідно з пунктом 3 Порядку №1751 відповідно до статті 7 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" право на державну допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами мають вагітні жінки (у тому числі неповнолітні), які не застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування непрацюючі жінки.

Відповідно до пункту 10 Порядку №1751 допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Пунктом 12 Порядку №1751 визначено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається.

З матеріалів справи слідує, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із тим, що відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народженні дитини, оскільки позивач звернулася із заявою про призначення вказаної допомоги пізніше, ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Суд не погоджується з таким рішенням відповідача з огляду на наступне.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжений і триває до цього часу.

До того ж, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово було продовжено та який триває й дотепер.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка зареєстрована в місті Луцьк та на час введення воєнного стану перебувала була вагітною. При цьому, до Республіки Польща, позивач виїхала 22.05.2022, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 (а.с.13).

Позивачка вказала, що саме у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, вона змушена була виїхати за кордон.

Отже, позивач мала об`єктивні перешкоди своєчасно звернутися до органу соціального захисту впродовж 12 місяців після народження дитини з поважних причин.

Суд зазначає, що неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, не може призводити до порушення інтересів дитини.

У даній справі сам факт існування у позивача права на отримання допомоги при народженні дитини не оспорюється сторонами та передбачено діючим законодавством.

Більш того, у листі відповідача від 22.03.2024 про відмову позивачу у призначенні допомоги при народженні дитини не встановлено інших підстав для відмови, окрім пропуску 12-місячного строку для звернення.

Вказані обставини суд розцінює як поважні, що не залежали від волі позивача і унеможливили подання нею письмової заяви у строк, встановлений Порядком №1751.

Відтак, відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано вищевказані обставини та протиправно прийнято рішення про відмову в призначенні позивачу допомоги при народженні дитини з огляду на пропуск строку звернення за такою допомогою.

Крім того, в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

З огляду на вищенаведене, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. В даному випадку несвоєчасне звернення батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 у справі №591/610/16-а та від 02.10.2018 справі №495/3711/17.

З урахуванням встановлених у справі фактичних обставин, наведених вище норм законодавства, враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправним дій відповідача про відмову ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народженні дитини та зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1 211,20 грн., сплата якого підтверджується квитанцією від 29.04.2024 (а.с.4).

Керуючись статтями 243 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправним дії Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради про відмову у призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини.

Зобов`язати Департамент соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради на ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Департамент соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради (43025, Волинська область, місто Луцьк, проспект Волі, 4а, ).

Суддя А.Я. Ксензюк