Справа № 260/3575/24
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

29 липня 2024 рокум. Ужгород№ 260/3575/24

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Ващилін Р.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області, в якому просять: 1) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21 липня 2023 року №447396-24/01-17; 2) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24 липня 2023 р. №448813-24/07-17.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.05.2024 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків такої протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до суду доказів сплати судового збору ОСОБА_2 в розмірі 1211,20 грн, а також заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності пропуску цього строку.

Приймаючи вказану ухвалу в частині строків звернення до суду, суд виходив з необхідності встановлення дотримання позивачами 6-місячного строку, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.

07 червня 2024 року позивачі подали до суду докази сплати судового збору у встановленому судом розмірі та заяву про поновлення пропущеного процесуального строку, в якому стверджували, що отримали податкове повідомлення-рішення від 21 липня 2023 року №447396-24/01-17 у поштовому відділенні с. Іза 29 грудня 2023 року. Поряд з цим жодних аргументів щодо дати отримання податкового повідомлення-рішення від 24 липня 2023 р. №448813-24/07-17 позивачі у поданій заяві не наводять.

Однак, досліджуючи матеріали даного позову, судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 24 липня 2023 р. №448813-24/07-17 було отримано ОСОБА_2 30 жовтня 2023 року. Поряд з цим з даним адміністративним позовом до Закарпатського окружного адміністративного суду позивачі звернулися тільки 24 травня 2024 року.

Жодних аргументів щодо вказаної обставини ОСОБА_2 в поданій заяві про поновлення пропущеного процесуального строку не наводить.

З метою надання можливості позивачам усунути недоліки позовної заяви, суд ухвалою від 12 червня 2024 року продовжив процесуальний строк, в якій запропонував позивачам подати до суду протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху докази поважності причин пропуску строку звернення до Закарпатського окружного адміністративного суду з оскарженням податкового повідомлення-рішення від 24 липня 2023 року №448813-24/07-17 (у разі їх наявності).

28 червня 2024 року позивачі надіслали до суду заяву про усунення недоліків, в якій ОСОБА_2 підтвердив, що він дійсно отримав оскаржене податкове повідомлення-рішення 30 жовтня 2023 року, однак не оскаржував таке, покладаючись на свого старшого брата - ОСОБА_1 . 23 лютого 2024 року вони оскаржили спірні податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку, однак листом від 22.03.2024 у задоволенні скарги було відмовлено. Після цього спірні податкові повідомлення-рішення були ними оскаржені до Хустського районного суду, однак ухвалою від 17.04.2024 у відкритті провадження було відмолено. Стверджують, що зазначену ухвалу суду вони отримали тільки 20 травня 2024 року.

Питання повноти усунення позивачами недоліків позовної заяви вирішено судом у встановлені нормами КАС України строки з врахуванням періоду перебування головуючого судді Ващиліна Р.О. у відпустці.

Згідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює їх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.

Вказане узгоджується також з правовою позицією Конституційного Суду України.

Так, зокрема, рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року також визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббіса та інш. проти Великобританії, рішення від 22.10.1996, Девеер проти Бельгії, рішення від 27.02.1980).

Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Ч. 2 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, є Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (далі ПК України).

Порядок оскарження рішень контролюючих органів регламентується нормами ст. 56 ПК України. Так, зокрема, п. 56.1 ст. 56 ПК України визначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 ст. 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Однак, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19, ПК України не містить норм, які б визначали процесуальний строк звернення до суду з позовом у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження).

Поряд з цим Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів у постанові від 27.01.2022 у справі №160/11673/20 у подібних правовідносинах дійшов правового висновку, що у випадку відсутності правового регулювання у спеціальному законодавстві, застосуванню підлягають загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів, які встановлені КАС України.

З метою забезпечення єдиної правозастосовчої практики під час судового розгляду відповідних спорів у справах, у яких позивачами не використовувалась процедура адміністративного оскарження рішень податкового органу про нарахування грошових зобов`язань, та у розвиток правового підходу, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19, судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів у постанові від 27.01.2022 у справі №160/11673/20 вирішила відступити від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 03 квітня 2018 року у справі №826/5325/17, від 23 травня 2018 року у справі №803/728/17, від 18 червня 2018 року у справі №805/1146/17-а та сформулювала наступний правовий висновок.

Процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом оскарження в даній адміністративній справі являються податкові повідомлення-рішення від 21 липня 2023 року №447396-24/01-17 та від 24 липня 2023 р. №448813-24/07-17.

Судом встановлено та визнається позивачами, що податкове повідомлення рішення №448813-24/07-17 від 24.07.2023 було отримано ОСОБА_2 30 жовтня 2023 року.

Судом встановлено, що 23 лютого 2024 року та 28 лютого 2024 року, не погоджуючись з правомірністю таких податкових повідомлень-рішень, позивачі звернулися до Державної податкової служби України зі скаргами, однак рішеннями Державної податкової служби України №8150/6/99-00-06-01-03-06 від 22.03.2024 та №8116/6/99-00-06-01-03-06 від 22.03.2024 подані скарги було залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строків оскарження.

У зв`язку з тим, що скарги на податкові повідомлення-рішення не розглядалися по суті через пропуск строків їх подання, суд вважає, що позивачі не застосували процедуру адміністративного оскарження.

Отже, для оскарження спірних податкових повідомлено-рішень слід застосовувати 6-місячний строк, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України, що обчислюється з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд вважає, що отримавши 30 жовтня 2023 року оскаржене податкове повідомлення-рішення, ОСОБА_2 достеменно знав про порушення своїх прав.

Поряд з цим з даним адміністративним позовом до Закарпатського окружного адміністративного суду позивачі звернулися тільки 24 травня 2024 року.

З цього приводу суд вважає за необхідне зауважити, що норми КАС України не містять вичерпного, детально описаного переліку причин пропуску строку, які можна визнати поважними чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 9901/405/19.

У постанові від 13 березня 2024 року у справі №420/9728/23 Верховний Суд вказав, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущений; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Подібний висновок викладений Верховним Судом також у постановах від 18 січня 2024 року у справі № 520/10732/21, від 24 січня 2024 року у справі № 2040/7854/18, від 14 лютого 2024 року у справі № 120/3250/22.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення з даним позовом до суду ОСОБА_2 зазначає, що не оскаржував спірне податкове повідомлення-рішення, покладаючись на свого старшого брата. Окрім того, позивачі посилаються на звернення до суду з оскарженням таких рішень з помилковим визначенням підсудності спору.

Однак заявлені позивачами причини не можуть бути визнані поважними в контексті вищезазначених критеріїв. Суд вважає, що пасивна поведінка позивача 2, що проявилася у не вчиненні жодних активних дій для своєчасного звернення до суду не може слугувати достатнім обґрунтуванням для визнання причин пропуску до суду поважними.

Будь-яких інших поважних причин пропуску строку звернення до суду суд не вбачає, а позивачі не заявляють. Доказів, які б підтверджували наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду, матеріали справи не містять. Підстави для визнання причин пропуску звернення до суду поважними, відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Вирішуючи питання можливості відкриття провадження в даній справі, суд враховує те, що даний позов заявлено 2 фізичними особами - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які оскаржують податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області, тобто позивачами подано спільно одну позовну заяву. За результатами дослідження повноти усунення позивачами недоліків позову, суд дійшов висновку, що такі позивачем 2 в повній мірі не усунуті, оскільки заявлені обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду не визнано судом поважним.

Отже, зважаючи на те, що позов подано позивачами спільно, а не двома позовними заявами, суд вважає, що невиконання вимог ухвали суду щодо усунення недоліків позову одним із позивачів слід розцінювати як невиконання таких вимог загалом, що є безумовною підставою для повернення позовної заяви.

При цьому суд звертає увагу позивача 1 на те, що він вправі самостійно звернутися до суду з окремим позовом для оскарження податкового повідомлення-рішення від 21 липня 2023 року №447396-24/01-17.

Суд також звертає увагу позивачів на те, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 123, п. 9 ч. 4 ст. 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - повернути позивачам.

2. Копію ухвали невідкладно надіслати особам, які подали позовну заяву разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

3. Роз`яснити позивачам, що в силу ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Суддя Р.О. Ващилін