Справа № 400/4537/24
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 р. № 400/4537/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, 10003,
провизнання протиправним та скасування рішення від 07.03.2024 №49 та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в призначенні пенсії за віком від 07.03.2024 року за № 49;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити і виплачувати з 11.12.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу за період з 23.05.1986 року по 30.05.1990 року додатково 4 роки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 28.02.2024 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Головним управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області прийнято рішення від 07.03.2024 року за № 8863/03-16 про відмову у призначені пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Згідно листа Головного управління в Миколаївській області № 1400-0304 8/37082 від 29.04.2024 року до страхового стажу позивача територіальним органом Пенсійного Фонду України зараховано всі періоди трудової діяльності. Таким чином, страховий стаж позивача (врахованого в одинарному розмірі) склав 28 років 7 місяців 6 днів. Проте, до страхового стажу не зараховано додаткові роки трудової діяльності. Вказав, що пунктом 3 статті 24 Закону №1058-IV передбачено «За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року». Так, в період з 23.05.1986 року по 30.05.1990 року позивач працював на Чорноморському суднобудівному заводі на посаді «електрозварник ручного зварювання». Таким чином вказаний період має бути врахований у подвійному розмірі. Позивач вважає таке рішення органу пенсійного фонду протиправним, тому й звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою від 17.05.2024 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/4537/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку ст. 262 КАС України.

23.05.2024 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за принципом екстериторіальності було розглянуто заяву про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 та 07.03.2024 року було прийнято рішення № 49, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, з урахування наступних правових норм та фактичних обставин справи. Щодо вимоги позивача про зарахування до страхового стажу за період з 23.05.1986 року по 30.05.1990 року додатково 4 роки, зазначив, що архівною довідкою від 30.10.2023 року № Я-876/24.03-01, виданою на підставі наказів з особового складу, підтверджено роботу заявника з 23.05.1986 року по 26.10.1986 року учнем електрозварником ручного зварювання, з 27.10.1986 року по 30.05.1990 року електрозварником ручного зварювання 2, 3 розрядів цеху № 16. Документи (сканкопії довідок ПАТ "Чорноморський суднобудівний завод" від 15.07.2015 року № 44/1, про фактично відпрацьований час, особової картки форми Т-2) не прийнято до уваги, оскільки вони не підтверджені архівними установами та не завірені належним чином. Розділом ХХІ "Загальні професії" Списку № 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, передбачено, що правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються електрозварники, які працюють всередені резервів, баків, цистерн та відсіках суден. Документів, які б підтверджували роботу всередені резервів, баків, цистерн та відсіках суден, не надано. За таких обставин Комісія прийняла рішення про відмову в зарахуванні до страхового стажу із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоду роботи з 23.05.1986 року по 30.05.1990 року в зв`язку з відсутністю первинних документів, які б підтверджували пільговий характер роботи повний робочий день.

05.06.2024 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що за результатами розгляду документів до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 27.10.1986 року до 30.05.1990 року, відповідно до довідки №44/1 від 15.07.2015, в пільговому обчислені за Списком №1, оскільки рішення комісії відсутнє. Таким чином, за наданими документами та відповідно до даних індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 28 років 07 місяців 06 днів. Враховуючи принцип екстериторіальності, розгляд заяви та наданих документів щодо призначення пенсії за віком здійснено структурним підрозділом Управління 07.03.2024, винесено рішення про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

28.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення від 07.03.2024 року №49 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, визначеного статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Врахований страховий стаж ОСОБА_1 склав 28 років 07 місяців 06 днів.

Згідно листа Головного управління ПФУ в Миколаївській області №1400-0304-8/37082 від 29.04.2024 року до страхового стажу позивача зараховані всі періоди трудової діяльності, а саме:

- з 15.09.1981 року по 03.05.1982 року - робота в радгоспі ім. Ватутіна;

- з 16.05.1982 року по 30.05.1985 року - строкова військова служба;

- з 03.07.1985 року по 13.05.1986 року - робота в радгоспі ім. Ватутіна;

- з 23.05.1986 року по 30.05.1990 року - робота на Чорноморському суднобудівному заводі м. Миколаєва;

- з 19.07.1990 року по 10.10.1990 року - робота в радгоспі «Кузьменки»;

- з 12.04.1991 року по 08.06.2005 року - робота на Південному турбінному заводі «Зоря» (з 02.11.2001 - ДП «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря-Маш проект»);

- з 01.09.2005 року по 01.03.2007 року - робота в приватному підприємстві «Оніма»;

- з 01 09.2009 року по 30.09.2009 року - робота в представництві «УАБ «Літмаріс»;

- з 01.10.2009 року по 26.06.2013 року - робота в ТОВ «Анлім»;

- з 12.07.2013 року по 17.02.2015 року - робота в ТОВ «Тіамас».

Разом тим, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 27.10.1986 роуц до 30.05.1990, відповідно до довідки №44/1 від 15.07.2015, в пільговому обчислені за Списком №1.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1058- ІV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст.44 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті першої Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років (частина перша статті 24 Закону №1058-1V).

У відповідності до ст. 24 Закону №1058 за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно з пп. 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-VI, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ.

Згідно з пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до частини 1-2 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Постановою Кабінету Міністрів від 16.01.2003 №36 затверджено списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах

За приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначена правова норма регламентується з п. 1 Порядку № 637, яким передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто, законодавцем чітко передбачено, що трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Між тим, пенсійним органом протиправно не взято до уваги вищезазначені правові норми, виходячи з наступного.

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до ст.12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Як встановлено судом раніше, до страхового стажу позивача зараховані всі періоди трудової діяльності, а саме:

- з 15.09.1981 року по 03.05.1982 року - робота в радгоспі ім. Ватутіна;

- з 16.05.1982 року по 30.05.1985 року - строкова військова служба;

- з 03.07.1985 року по 13.05.1986 року - робота в радгоспі ім. Ватутіна;

- з 23.05.1986 року по 30.05.1990 року - робота на Чорноморському суднобудівному заводі м. Миколаєва;

- з 19.07.1990 року по 10.10.1990 року - робота в радгоспі «Кузьменки»;

- з 12.04.1991 року по 08.06.2005 року - робота на Південному турбінному заводі «Зоря» (з 02.11.2001 - ДП «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря-Маш проект»);

- з 01.09.2005 року по 01.03.2007 року - робота в приватному підприємстві «Оніма»;

- з 01 09.2009 року по 30.09.2009 року - робота в представництві «УАБ «Літмаріс»;

- з 01.10.2009 року по 26.06.2013 року - робота в ТОВ «Анлім»;

- з 12.07.2013 року по 17.02.2015 року - робота в ТОВ «Тіамас».

Разом тим, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 27.10.1986 роуц до 30.05.1990, відповідно до довідки №44/1 від 15.07.2015, в пільговому обчислені за Списком №1.

Так, в період з 23.05.1986 року по 30.05.1990 року позивач працював на Чорноморському суднобудівному заводі на посаді електрозварник ручного зварювання.

Архівною довідкою від 30.10.2023 року № Я-876/24.03-01, виданою на підставі наказів з особового складу, підтверджено роботу заявника з 23.05.1986 року по 26.10.1986 року учнем електрозварником ручного зварювання, з 27.10.1986 року по 30.05.1990 року електрозварником ручного зварювання 2, 3 розрядів цеху № 16.

Відповідно до довідки № 44/1 від 15.07.2015 року позивач працював повний робочий день в ПАО «Чорноморський суднобудівний завод» в корпусно-стапельному цеху № 16 і виконував електрозварювальні роботи ручної електродугової зварки всередині резервуарів, баків, цистерн і у відсіках суден.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, який затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року №1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

У зазначений період роботи позивача чинним був Список№1 виробництв, цехів, професій і посад із важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173.

Розділом ХХІ "Загальні професії" Списку № 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, передбачено, що правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються електрозварники, які працюють всередені резервів, баків, цистерн та відсіках суден.

З огляду на викладене, професія електрозварника передбачена Списком № 1.

Посилання ГУ ПФУ в Миколаївській області на те, що вказаний період роботи не зарахований до страхового стажу із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в зв`язку з відсутністю первинних документів, які б підтверджували пільговий характер роботи повний робочий день, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до довідки № 44/1 від 15.07.2015 року позивач працював повний робочий день в ПАО «Чорноморський суднобудівний завод» в корпусно-стапельному цеху № 16 та виконував електрозварювальні роботи ручної електродугової зварки всередині резервуарів, баків, цистерн і у відсіках суден.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову в призначенні пенсії за віком від 07.03.2024 року за № 49 протиправним.

На захист порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоду роботи з 23.05.1986 по 30.05.1990 та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 28.02.2024 року, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до пункту 2 розділу 4 Указу Президента України «Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 № 361/2006 адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених законом заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи, в тому числі збирати докази з власної ініціативи, виходити за межі вимог сторін тією мірою, наскільки це необхідно для повного захисту прав особи.

Оскільки до компетенції суду не належить здійснення призначення/перерахунку пенсії, а здійснюється лише контроль легальності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням того, що рішення про відмову в призначенні пенсії, яким позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів, винесено ГУ ПФУ в Житомирській області, судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань саме з ГУ ПФУ в Житомирській області.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код 13844159) та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, 10003, ідентифікаційний код 13559341) про визнання протиправним та скасування рішення від 07.03.2024 №49 та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком від 07.03.2024 року за № 49.

3. Зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоду роботи з 23.05.1986 по 30.05.1990.

4. Зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 28.02.2024 року, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, 10003, ідентифікаційний код 13559341) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

7. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко