Справа № 140/5697/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/5697/24 пров. № А/857/18046/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Глушка І.В.

з участю секретаря судового засідання Слободян І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в електронній формі, в м. Львові апеляційну скаргу Люблинецької селищної ради Ковельського району Волинської області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року, ухвалене суддею Лозовським О.А. у м. Луцьку в порядку письмового провадження у справі № 140/5697/24 за адміністративним позовом Люблинецької селищної ради Ковельського району Волинської області до Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 23.04.2024 року у виконавчому провадженні № 74822088.

27 червня 2024 року Волинський окружний адміністративний суд прийняв постанову, якою відмовив в задоволенні позову.

Суд першої інстанції, при прийнятті цього рішення, виходив з того, що умовою для стягнення виконавчого збору (за винятком визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) є початок примусового виконання, відкриття якого здійснюється, з огляду на відповідний виконавчий документ. При цьому, не отримання судового рішення не є поважною причиною його не виконання, з огляду на те, що судове рішення публікується в Єдиному державному реєстрі судових рішень для публічного доступу не пізніше наступного дня після набрання ним законної сили.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Таку позицію пояснює тим, що виконати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.04.2022 у справі № 140/1332/22 до відкриття виконавчого провадження селищна рада, фактично, не мала можливості, у зв`язку з тим, що ця постанова на адресу селищної ради не надходила.

Крім, того, на думку позивача, відповідач не мав права стягувати виконавчий збір, оскільки, відповідач не проводив жодних виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Апеляційний суд встановив те, що 18.05.2022 року, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.04.2022 по справі №140/1332/22, яке набрало законної сили 05.05.2022, видано виконавчий лист № 6359/2022 про зобов`язання Люблинецької селищної ради Ковельського району Волинської області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га в с. Мощена Ковельського району Волинської області.

На адресу Ковельського ВДВС надійшла заява представника стягувача ОСОБА_1 від 18.04.2024 про примусове виконання судового рішення, на підставі виконавчого листа № 6359/2022р. від 18.05.2022.

23.04.2024 державний виконавець Ковельського ВДВС прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 74822088 з виконання виконавчого листа, виданого 18.05.2022 Волинським окружним адміністративним судом на виконання рішення цього суду по справі № 140/1332/22 від 05.04.2022.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження, державний виконавець прийняв постанову про стягнення з селищної ради виконавчого збору в сумі 32000,00 грн та визначення для боржника розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 250,00 грн.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що, відповідно до закону, підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 зазначеного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою, другою та четвертою статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Проаналізувавши норми Закону № 1404-VIII, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю.

Детальний порядок стягнення виконавчого збору виконавцем визначено Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі Інструкція №512/5).

Пунктом 8 Розділу ІІІ Інструкції № 512/5 визначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Отже, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з імовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 28.04.2020 в справі № 480/3452/19.

Отже, на виконання вказаних норм, відповідач правомірно, разом з постановою про відкриття виконавчого провадження, прийняв постанову про стягнення виконавчого збору.

Суд не погоджується з доводами позивача про те, що державний виконавець не вчинив жодних дій щодо забезпечення примусового виконання рішення, а, отже, не було підстав виносити постанову про стягнення виконавчого збору, оскільки, діями, що спрямовані на примусове виконання рішення суду є прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій він зобов`язує (стимулює) боржника виконати рішення суду протягом десяти днів та перевірити виконання рішення у встановлений строк.

Апеляційний суд наголошує на тому, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно.

Апеляційний суд не погоджується із доводами позивача про те, що селищна рада була позбавлена можливості добровільно виконати рішення суду через неотримання копії постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2022 за результатом перегляду рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.04.2022, оскільки, вказана причина не є підставою для невиконання судового рішення, що набрало законної сили.

Так, судове рішення у справі № 140/1232/22 набрало законної сили 05.05.2022, а тому позивач, проявивши належну зацікавленість, міг виконати його добровільно до відкриття виконавчого провадження.

Отож, позивач належними та допустимими доказами не довів, які неправомірні дії вчинив відповідач при винесенні постанови від 23.04.2024 про стягнення виконавчого збору.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що оскаржена постанова прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Тому, на переконання апеляційного суду, у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Люблинецької селищної ради Ковельського району Волинської області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі № 140/5697/24 - без змін.

Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до Волинського окружного адміністративного суду для приєднання до матеріалів справи № 140/5697/24.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
І. В. Глушко