Справа № 480/11991/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 р.Справа № 480/11991/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Кондратенка Ю. М.

представника відповідача: Бащука О. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2024, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, м. Суми, повний текст складено 01.03.24 у справі № 480/11991/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області

третя особа: Первинна професійна спілка «Правозахисники країни»

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі за текстом також відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 26.10.2023 за № 447о/с про переміщення ОСОБА_1 на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Кролевець) Конотопського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, звільнивши з посади дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Сумській області поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення, яке є різницею за час виконання нижче оплачуваної роботи з 26.10.2023 по день фактичного поновлення на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області;

- звернути рішення суду до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області та стягнення різниці в грошовому забезпеченні за час виконання нижче оплачуваної роботи за один місяць.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 04.01.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи Первинну професійну спілку «Правозахисники країни».

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права; має місце невідповідність висновків, викладених у оскаржуваному рішенні, обставинам справи. Наводить обставини справи та нормативно-правове обґрунтування, зазначені ним у позовній заяві.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалася.

У судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримали, представник відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, його представника та представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 до 26.10.2023 проходила службу на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського районного управління поліції ГУНП в Сумській області.

Наказом ГУНП в Сумській області від 26.10.2023 за № 447 о/с, відповідно до пункту 2 (для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) частини 1, частини 8 (поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади) статті 65 Закону України „Про Національну поліцію, призначено капітана поліції ОСОБА_1 (0115205) інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Кролевець) Конотопського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, встановивши їй відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 посадовий оклад у розмірі 2400 гривень, надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 40 відсотків посадового окладу, з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, та звільнено з посади дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області.

Підставою для видання вказаного наказу зазначено: подання заступника начальника ГУНП в Сумській області від 25.10.2023.

Позивач, уважаючи вказаний наказ протиправним, звернувся до суду з позовом у цій справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання його протиправними та скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам учасників справи, колегія суддів зазначає таке.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання проходження служби в поліції здійснюється Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року за № 580-VIII (далі - Закон № 580).

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону № 580).

Згідно з приписами статті 65 Закону № 580 переміщення поліцейських здійснюється: 1) на вищу посаду - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону; 3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону; 4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Відповідно до ч. 7 ст. 65 закону № 580 переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади (ч. 8 ст. 65 Закону № 580).

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський (ч. 9 статті 65 Закону № 580-VIII).

Отже, норма статті 65 Закону № 580, в редакції, чинній на час виникнення правовідносин, передбачає лише один випадок наявності згоди поліцейського на переміщення - переміщення за ініціативою поліцейського.

Згода поліцейського є необхідною також при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів ч. 2 ст. 68 Закону № 580, проте це не стосується правовідносин, що склалися.

В усіх інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими, Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 року за № 1235 затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок № 1235) та Перелік документів з питань проходження служби (далі - Перелік).

Відповідно до розділу II Порядку № 1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності як, зокрема, переміщення по службі.

За приписами пункту 2 розділу III Порядку № 1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим Наказом МВС України від 23 листопада 2016 року за № 1235 (пункт 3 розділу III Порядку № 1235).

У свою чергу, Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Як свідчать встановлені обставини справи, 25.10.2023 заступником начальника ГУНП в Сумській області полковником поліції ОСОБА_2 на адресу начальника ГУНП в Сумській області полковника поліції ОСОБА_3 складено подання щодо призначення на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Кролевець) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області капітана поліції Грицаєнко О. В., у якому зазначалось таке:

«З початку 2023 року капітан поліції ОСОБА_1 має показники службової діяльності: розкрито 2 злочини та складено 85 адміністративних протоколів.

Зважаючи на значний практичний досвід роботи, наявний некомплект у відділенні поліції № 1 (м. Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, зокрема у підрозділі реагування патрульної поліції, що унеможливлює належне виконання функцій з реагування на повідомлення громадян про правопорушення, нагляду за безпекою на автошляхах, особливо в період дії правового режиму воєнного стану, вчинення значної кількості правопорушень на території обслуговування відділення поліції № 1 (м. Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, керівництво ГУНП внесло пропозиції про укомплектування вакантних посад найбільш підготовленими та досвідченими працівниками.

Враховуючи, що у відділенні поліції № 1 (м. Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області станом на 25.10.2023 є вакантні посади у секторі реагування патрульної поліції, неукомплектованість яких впливає, в цілому, на якість роботи служби у підрозділі, особливо у період дії правового режиму воєнного стану, керівництво ГУНП вважає, що таке призначення вплине на ефективність роботи з реагування на повідомлення громадян про правопорушення, нагляду за безпекою на автошляхах.

Капітан поліції ОСОБА_1 у стройовому відношенні підтягнута, табельною зброєю володіє добре, заходи безпеки при застосуванні знає і дотримується. У політичних партіях та рухах участі не приймає. Вільно володіє державною мовою.

У спілкуванні з громадянами та колегами по службі тактовна, ввічлива. На критику в свою адресу реагує правильно, робить належні висновки. Зовнішній вигляд охайний, порушень однострою не допускає.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги наявний некомплект та вимоги сьогодення, керуючись пунктом 2 (переміщення поліцейського для більш ефективної служби виходячи з інтересів служби) частини 1 та частиною 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» порушую клопотання щодо призначення капітана поліції ОСОБА_1 на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Кролевець) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області, установивши їй посадовий оклад та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, які мають постійний характер)» (а.с. 33-35).

Отже, з огляду на необхідність заміщення вакантної посади, нагальну потребу в посиленні підрозділу, в якому наявний некомплект штатної чисельності поліцейських, досвідченими поліцейськими, необхідним було заміщення посади інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Кролевець) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області.

Саме з урахуванням указаних обставин та вказаного подання і прийнятий оскаржуваний наказ.

Слід зазначити, що для цілей застосування статті 65 Закону № 580-VIII поняття «переміщення» та «переведення» є тотожними, водночас переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно маги легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби.

Верховний Суд у своїх постановах від 28 листопада 2018 року у справі № 820/6677/16, від 17 жовтня 2019 року у справі № 420/5192/18, від 11 серпня 2020 року у справі № 620/2624/19, від 30 вересня 2020 року у справі № 640/20160/18, від 23 червня 2021 року у справі № 240/14986/20 сформулював висновок щодо правильності застосування норм матеріального права при визначенні рівнозначних посад поліції для цілей переміщення поліцейських на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Зокрема, Верховний Суд зазначив, що служба в поліції за своїм змістом є державною службою особливого характеру, у зв`язку з чим, в частині, що не врегульована Законом № 580, до спірних правовідносин може бути застосований Закон України від 10 грудня 2015 року за № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889).

За визначенням, наведеним у п. 6 ч.1 статті 2 Закону № 889, рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 94 Закону № 580 поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Отже, рівнозначність посади поліцейського включає в себе декілька факторів: спеціальне звання, підкатегорії посад з урахуванням рівнів державних органів, грошове забезпечення, а також функціональні обов`язки.

Слід зазначити, що посада дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського районного управління поліції ГУНП в Сумській області та посада інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Кролевець) Конотопського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області передбачають однакове спеціальне звання, належать до посад державних органів одного рівня та мають однаковий розмір грошового забезпечення.

Дослідивши матеріали справи, судом установлено, що фактично розмір складових грошового забезпечення позивача, порівняно з посадою дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 (м. Глухів), не змінився, а саме:

посадовий оклад залишився незмінним 2400 грн;

доплата за спеціальне звання залишилась незмінною 1800 грн;

доплата за вислугу років залишилась незмінною 1470 грн;

доплата за спеціальні умови проходження служби залишилась незмінною 2268 грн.

Єдиними складовими, які фактично змінились після прийняття оскаржуваного наказу, є відсоток премії, а також розмір додаткової винагороди.

Разом з тим колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що отримання позивачем указаних складових у меншому розмірі після зміни місяця проходження служби є правомірним, оскільки премія визначається відповідно до особистого внеску поліцейського в загальний результат служби (п. 2 ч. 4 Постанови КМУ від 11 листопада 2015 року № 988), а розмір додаткової винагороди в залежності від розташування території, на якій поліцейський проходить службу (Порядок та умови виплати поліцейським додаткової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 листопада 2022 року № 775). У цьому ж випадку проходження позивачем служби в м. Кролевець передбачає виплату додаткової винагороди лише у розмірі до 10 000 грн.

В контексті доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що спеціальна норма законодавства не вимагає погодження керівництвом переміщення із самим поліцейським, попереднього отримання від нього згоди з цих питань тощо. Натомість Закон України «Про Національну поліцію» уповноважує керівництво за власною ініціативою порушувати відповідне питання щодо переміщення поліцейського, реалізуючи дискреційні повноваження з питань переміщення поліцейських на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в умах правового режиму воєнного стану.

Закон № 580 є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, а відтак у даному спорі мають пріоритет застосування норми спеціального законодавства.

Так, Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до законів України Про Національну поліцію та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, № 2123-ІХ.

Указаним Законом частину 8 статті 65 Закону № 580 доповнено абзацом 2 такого змісту: «Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади».

Тобто з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі, під час дії воєнного стану, було встановлено для поліцейських обов`язок проходження служби там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника поліції.

Слід зазначити, що серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади п. 2 ч. 1 статті 65 Закону № 580 безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського.

В інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі, переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Водночас п. 2 ч. 1 статті 65 Закону № 580 передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість.

Отже, на переконання колегії суддів, порядок переміщення поліцейських в органах поліції повністю врегульований нормами спеціального Закону № 580, який дозволяє в інтересах служби переміщувати поліцейського на рівнозначну посаду в будь-яку місцевість.

Тобто спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість.

На переконання колегії суддів відсутність у Законі № 580 норми про обов`язковість згоди поліцейського на переміщення в іншу місцевість на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, вказує не про неврегульованість цих правовідносин нормами спеціального законодавства, як помилково зазначив суд першої інстанції, а про їхнє вирішення у спосіб, відмінний від правового регулювання трудових відносин відповідно до норм трудового законодавства.

Окремо слід наголосити, що зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року на підставі Закону № 2123-IX, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах.

Тож, оскільки після 01 травня 2022 року законодавчо врегульовані спірні питання щодо переміщення поліцейських по службі, то відсутні обґрунтовані підстави щодо застосування при вирішенні даного спору правових норм КЗпП.

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 25.05.2023 у справі № 620/3363/19.

Щодо посилання позивача на необхідність врахування інших обставин при прийнятті оскаржуваного наказу, а саме: наявності у позивача дітей, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказана обставина дійсно є важливою, однак завданням суду є оцінити правомірність прийнятого наказу на відповідність його діючим нормативно-правовим актам. Як установлено судом, відповідач не має нормативно визначеного обов`язку у спірних правовідносинах ураховувати жодні інші обставин, окрім інтересів служби, тим більше у період дії на території України воєнного стану. Позивач є атестованим працівником поліції, що, в свою чергу, покладає на нього відповідні службові обов`язки, визначені Законом України «Про Національну поліцію».

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що ГУНП в Сумській області, приймаючи Наказ від 26.10.2023 за № 447о/с, діяло виключно у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, не допускаючи при цьому порушень прав та законних інтересів позивача, є обґрунтованим і законним.

Щодо посилання позивача на відсутність в оскаржуваному наказі підстави прийняття та дати призначення капітана поліції ОСОБА_1 інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Кролевець) Конотопського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, то колегія суддів зазначає, що Наказ за № 447о/с містить дату його прийняття - 26.10.2023; у якості підстави прийняття вказано: подання заступника начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області від 25.10.2023.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування Наказу Головного управління Національної поліції в Сумській області від 26.10.2023 за № 447о/с є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки інші позовні вимоги є похідними від вимог про скасування оскаржуваного наказу, підстави для їх задоволення відсутні.

Суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, доводи сторін спору, врахувавши вищезазначені норми матеріального права та процесуального права, зокрема, щодо оцінки доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню правова позиція Верховного Суду, наведена вище.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 у справі № 480/11991/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова Л.В. Курило
Повний текст постанови складено 31.07.2024 року