Справа № 580/2730/24
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року справа № 580/2730/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) в особі представника адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (відповідач 2), в якій, з урахуванням поданої 28.03.2024 заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з проведення перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 із зарахуванням страхового стажу періоду роботи з 02.07.1986 по 01.10.1996;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у перерахунку пенсії (на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 №580/7521/23) №94, яким ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії із зарахуванням страхового стажу періоду роботи з 02.07.1986 по 01.10.1996;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (управління в якому на обліку перебуває позивач як особа, якій призначено пенсію) зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 02.07.1986 по 01.10.1996 та здійснити перерахунок його пенсії з урахуванням вказаного періоду роботи та відповідно до його заяви від 12.06.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

Додатково просить допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження відповідачем 2 виплати пенсії ОСОБА_1 в межах суми стягнення за один місяць.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що з 25.04.2019 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Після призначення пенсії продовжував працювати в ТОВ «Науково-виробничий комплекс «Фотоприлад» на посаді водія автотранспортних засобів. Оскільки з дня призначення йому пенсії позивач набув додатково страховий стаж не менш як 24 місяці, відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV у червні 2023 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. За результатами розгляду заяви ГУ ПФУ в Сумській області рішенням від 14.06.2023 № 11074/03-16 відмовило в перерахунку пенсії з посиланням на те, що до загального стажу не врахований період роботи з 02.07.1986 по 01.10.1996 за записами трудової книжки у зв`язку з тим, що запис про звільнення у трудовій книжці зроблений з порушенням Інструкції від 29.07.1993 № 58, а саме відсутні печатка та підпис відповідальної особи при звільненні. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 у справі № 580/7521/23 визнано протиправним та скасовано зазначене рішення відповідача 2 від 14.06.2023 № 94 та зобов`язано Головне управління повторно розглянути заяву позивача від 12.06.2023 щодо зарахування стажу, у тому числі за період з 02.07.1986 до 01.10.1996, із урахуванням висновків суду у мотивувальній частині рішення. Однак, 12.01.2024 відповідач 2 прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії № 94, яким позивачу повторно відмовив у перерахунку пенсії із зарахуванням страхового стажу періоду роботи з 02.07.1986 по 01.10.1996. Як на підставу відмови пенсійний орган посилається на те, що в трудовій книжці позивача відповідно до запису № 9 значиться, що з 02.07.1986 позивач був прийнятий на роботу автокранівником та відповідно до запису № 10 з 01.10.1996 звільнений за власним бажанням з ПМП «АБЕТ» за переведенням у зв`язку з приватизацією, проте відсутня печатка та підпис відповідальної особи при звільненні. Зазначені записи суперечать Інструкції від 29.07.1993 № 58. Позивач зазначає, що його трудова книжка містить необхідні записи про роботу в період з 02.07.1986 до 01.10.1996. Відсутні печатка та підпис відповідальної особи при звільненні з Черкаського КАТП-2324 (запис 10), проте такі недоліки у заповненні трудової книжки не повинні ставити під сумнів записи, які містить трудова книжка, та обмежувати його конституційне право на соціальний захист у вигляді належного розміру пенсії шляхом її перерахунку. Позивач вважає зазначене рішення відповідача 2 протиправним, тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду.

Ухвалою від 01.04.2024 суддя позовну заяву прийняв до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

16.04.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду в справі № 580/7521/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області прийняло рішення про відмову у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу. Предметом оскарження у цій справі є рішення Головного управління про відмову у призначенні пенсії, яке прийняте Головним управлінням на виконання зазначеного рішення суду. Винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення, прийнятого в іншій справі, буде суперечити ст. 129-1 Конституції України. Відповідач 1 вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. Позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення. У зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області відзив на позовну заяву до суду не подало, копію ухвали про відкриття провадження від 01.04.2024 відповідач 2 отримав 02.04.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Відповідно до даних трудової книжки НОМЕР_1 від 01.08.1983 позивач, зокрема, у спірний період:

02.07.1986 прийнятий на роботу в якості автокранівника (наказ № 36 від 02.07.1986);

01.10.1996 звільнений за власним бажанням за переведенням в ПМП «АБЕТ» у зв`язку з приватизацією (наказ № 71 від 01.10.1996);

01.10.1996 прийнятий автокранівником в ПМП «АБЕТ» по переведенню у зв`язку з приватизацією майна КАТП -2324 (наказ № 35-к від 29.09.1996).

Позивач 12.06.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перерахунок пенсії.

За принципом екстериторіальності Головне управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області розглянуло заяву позивача та 14.06.2023 прийняло рішення № 94 про відмову у перерахунку страхового стажу, набутого до 01.07.2000. Рішення обгрунтовано тим, що період роботи з 02.07.1986 - 01.10.1996 зазначений в трудовій книжці зарахувати неможливо, оскільки запис про звільнення зроблений з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (відсутня печатка та підпис відповідальної особи), то необхідно долучити уточнюючу довідку.

Вважаючи таке рішення територіального органу Пенсійного фонду протиправним, позивач за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду.

Рішенням від 25.09.2023, що набрало законної сили 26.10.2023, у справі № 580/7521/23 Черкаський окружний адміністративний суд визнав протиправним та скасував немотивоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 14.06.2023 № 94 (зареєстроване 14.06.2023 №11074/03-16) про відмову у зарахуванні за період з 02.07.1986 до 01.10.1996 стажу ОСОБА_1 ; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.06.2023 за № 9944/4960 щодо зарахування стажу, у тому числі за період з 02.07.1986 до 01.10.1996, із урахуванням висновків суду у мотивувальній частині рішення.

У рішенні суду від 25.09.2023 у справі № 580/7521/23 суд відмовив у задоволені позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області включити і зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи: з 02.07.1986 до 01.10.1996 та здійснити перерахунок пенсії, як передчасних.

12.01.2024 на виконання рішення суду від 25.09.2023 у справі № 580/7521/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянуло заяву позивача від 12.06.2023 щодо перерахунку пенсії, а саме зарахування до страхового стажу періоду роботи з 02.07.1986 до 01.10.1996, та прийняло рішення № 94 про відмову у перерахунку пенсії (на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 №580/7521/23), яким ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії із зарахуванням страхового стажу періоду роботи з 02.07.1986 по 01.10.1996.

У спірному у цій справі рішенні відповідач 2 зазначив, що підстави для перерахунку відсутні, оскільки згідно трудової книжки № НОМЕР_1 відповідно до запису № 9, де зазначається, що з 02.07.1986 був прийнятий на роботу автокранівником та відповідно до запису № 10, де зазначається, що з 01.10.1996 звільнений за власним бажанням з ПМП «АБЕТ» за переведенням у зв`язку з приватизацією, відсутня печатка та підпис відповідальної особи при звільненні. Зазначені записи суперечать Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області супровідним листом від 19.01.2024 № 2300-0204-8/5014 повідомило позивача про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області рішення від 12.01.2024 № 94.

Таке рішення територіального органу Пенсійного фонду позивач вважає протиправним, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Перш за все, суд вважає за необхідне зазначити щодо посилання відповідача 1 на те, що спірний період роботи позивача вже був предметом розгляду судом у справі № 580/7521/23, таке.

Дійсно, в адміністративній справі № 580/7521/23 предметом розгляду було рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 14.06.2023 № 94 про відмову у перерахунку страхового стажу, набутого до 01.07.2000. Рішення обгрунтовано тим, що період роботи з 02.07.1986 - 01.10.1996 зазначений в трудовій книжці зарахувати неможливо, оскільки запис про звільнення зроблений з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (відсутня печатка та підпис відповідальної особи), то необхідно долучити уточнюючу довідку.

У справі, що розглядається (№ 580/2730/24) спірним є рішення відповідача 2 від 12.01.2024 № 94 про відмову у перерахунку пенсії (на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 №580/7521/23), яким позивачу відмовлено у перерахунку пенсії із зарахуванням страхового стажу періоду роботи з 02.07.1986 по 01.10.1996. Відповідач 2 в оскаржуваному рішення від 12.01.2024 № 94 посилається на аналогічні підстави відмови в перерахунку пенсії, наведені в рішенні від 14.06.2023 № 94.

Разом з тим, суд зауважує, що рішенням від 25.09.2023 у справі № 580/7521/23, яким Черкаський окружний адміністративний суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління від 14.06.2023 № 94 про відмову у зарахуванні за період з 02.07.1986 до 01.10.1996, суд відмовив у задоволені позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області включити і зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи: з 02.07.1986 до 01.10.1996 та здійснити перерахунок пенсії, як передчасних.

Тобто, суд у справі № 580/7521/23 не надавав оцінку щодо не зарахування пенсійним органом до страхового стажу позивача періоду його роботи з 02.07.1986 до 01.10.1996, оскільки дійшов висновку про передчасність позовних вимог в цій частині.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що спірний у цій справі період роботи позивача з 02.07.1986 до 01.10.1996, який відповідач 2 не зарахував до його страхового стажу, є предметом розгляду у цій справі (№ 580/2730/24), оскільки незарахування зазначеного періоду стало підставою для відмови у перерахунку пенсії позивача (рішення від 12.01.2024 № 94).

По суті заявлених позовних вимог суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV визначає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до частини 1 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

У спірному рішенні єдиною підставою для відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивача з 02.07.1986 по 01.10.1996 стало те, що відсутня печатка та підпис відповідальної особи при звільненні.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, (далі Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Суд зауважує, що записи трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 01.08.1983 заповнені відповідно до вимог Інструкції № 58 та містять всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач прийнятий на відповідну роботу. Окрім того, записи не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватися в їх достовірності.

Щодо посилання відповідача 2 на те, що у запису про звільнення відсутня печатка та підпис відповідальної особи, суд зазначає наступне.

Дійсно, запис № 10 в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 01.08.1983 про звільнення позивача 01.10.1996 не містить печатки та підпису відповідальної особи. Запис № 10 трудової книжки містить відмітку «Начальник ОСОБА_2 ».

Так, згідно з п. 2.3 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п. 2.6. Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

При цьому, суд врахував, що відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Із наведеного слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Слід зазначити, що у разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача страхового стажу чи розбіжностях у поданих документах, відповідач 2 мав право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо від позивача, підприємства, а не відмовляти позивачу в перерахунку пенсії.

Крім того, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації - підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиції викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

При цьому, суд врахував, що записом № 11 трудової книжки позивача підтверджується, що 01.10.1996 позивач прийнятий автокранівником в ПМП «АБЕТ» по переведенню у зв`язку з приватизацією майна КАТП -2324 (наказ № 35-к від 29.09.1996). Це є підтвердженням відповідності запису № 10, згідно з яким позивач 01.10.1996 звільнений за власним бажанням в ПМП «АБЕТ» за переведенням у зв`язку з приватизацією (наказ № 71 від 01.10.1996).

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що записи трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 01.08.1983 відповідають періодам трудової діяльності позивача, а тому посилання на те, що запис про звільнення не завірений печаткою та підписом відповідальної особи, не є достатньою підставою для не врахування спірного періоду трудової діяльності позивача до його стажу чи не врахування записів трудової книжки.

Тому, спірний період роботи позивача з 02.07.1986 по 01.10.1996, що підтверджений даними зазначеної трудової книжки, має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Жодних інших зауважень (недоліків) до записів про трудовий стаж, що містяться у трудовій книжці позивача, відповідач 2 не зазначив у спірному рішенні, а суд не встановив.

Враховуючи зазначене, відповідач 2 протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період його роботи з 02.07.1986 по 01.10.1996. Тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.01.2024 № 94 про відмову у перерахунку пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Щодо позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо зобов`язання зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 02.07.1986 по 01.10.1996 та здійснити перерахунок його пенсії з урахуванням вказаного періоду роботи та відповідно до його заяви від 12.06.2023, то вони задоволенню не підлягають. Оскільки заява позивача від 12.06.2026 була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області та прийнято протиправне рішення про відмову у перерахунку пенсії, тому повторний розгляд також повинно здійснити вказане управління.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями1, 3, частиною 2 статті 6, 8, частиною 2 статті 19, 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Тому, зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із відмовою у перерахунку пенсії позивачу з підстав неврахування певного періоду його роботи до страхового стажу, суд вважає, що зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок пенсії позивача є втручанням у дискреційні повноваження пенсійного органу.

При цьому, встановлення пенсійному органу обов`язку зарахувати до страхового стажу позивача спірний період його роботи не є таким втручанням, оскільки відповідач 2 протиправно не врахував записи трудової книжки позивача, позаяк судом визначено обов`язок пенсійному органу здійснити свої дискреційні повноваження відповідно до Закону № 1058 та Порядку № 22-1.

Таким чином, з огляду на обставини справи та дискреційні повноваження пенсійного органу щодо перерахунку пенсій, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву позивача від 12.06.2023 із зарахуванням до страхового стажу спірного періоду його роботи.

Враховуючи зазначене, вимога позивача щодо допущення до негайного виконання рішення суду в частині присудження відповідачем 2 виплати пенсії ОСОБА_1 в межах суми стягнення за один місяць задоволенню не підлягає, оскільки суд за результатами розгляду цієї справи прийняв рішення про зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву позивача та відмовив у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання здійснити перерахунок його пенсії з урахуванням спірного періоду роботи.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачки є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України Про судовий збір розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.01.2024 № 94 про відмову у перерахунку пенсії (на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 №580/7521/23) ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, 43, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) період його роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1983, а саме з 02.07.1986 по 01.10.1996, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.06.2023 про перерахунок пенсії.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО