Справа № 480/11025/23
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.М. Гелета
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 р. Справа № 480/11025/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.04.2024, по справі № 480/11025/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області від 24.08.2023 №/ПС15 та рішення Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.09.2023 №115 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи: з 13.03.2001 по 09.10.2002, з 10.10.2002 по 30.06.2007, з 01.07.2007 по 23.09.2008;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 з 16.08.2023, з зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи: з 13.03.2001 по 09.10.2002, з 10.10.2002 по 30.06.2007, з 01.07.2007 по 23.09.2008.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.08.2023 №/ПС15 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком №1.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.09.2023 № 115 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком № 1.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 13.03.2001 до 09.10.2002 (включно), з 10.10.2002 до 30.06.2007 (включно), з 01.07.2007 до 23.09.2008 (включно).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.09.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 13.03.2001 до 09.10.2002 (включно), з 10.10.2002 до 30.06.2007 (включно), з 01.07.2007 до 23.09.2008 (включно), з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020по справі 1-5/2018 (746/15) та п. «а» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та прийняти рішення по суті заяви від 05.09.2023 про призначення з 16.08.2023 пенсії за віком на пільгових умовах, урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.

Позов у решті вимог - залишено без задоволення.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що на моент звернення із заявою про призначення пенсії позивач досягла 47 років, що є не достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Після 21.08.1992 до пільгового стажу зараховуються періоди роботи на посадах, віднесених до Списків № 1, лише за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці, однак до наказу про атестацію робочих місць від 24.10.1992 № 112 надано перелік, затверджений від 21.10.1998, у якому невизначено відділення та номера робочих місць, наявні розбіжності між датою наказу та переліком, тому неможливо встановити, що наданий перелік відповідає зазначеному наказу; до наказу про результати атестації робочих місць від 17.10.2003 № 320 надано перелік від 17.10.2003 № 1, в якому не визначено відділення та номер робочого місця та надано додаток № 1 до акту від 16.01.2003 № 1 наказу від 17.10.2003 № 320, в якому відсутня атестація ренгенолаборанта з флюорографії. Також, відповідач зазначав про недоліки, наявні у наданих позивачем довідках для підтвердження пільгового стажу, що не дає підстав для зарахування спірного періоду роботи до такого стажу.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судовим розглядом, 16.08.2023 ОСОБА_1 звернулась до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.08.2023 № ПС 15 відмовлено позивачу у призначені пенсії на пільгових умовах. Зазначено, що вік заявника становить 47 років 09 місяців 20 днів, необхідний страховий стаж не менше 20 років, необхідний пільговий стаж становить 07 років 06 місяців, страховий стаж особи становить 30 років 04 місяці 11 днів, пільговий стаж за списком № 1 - відсутній.

При цьому, до пільгового стажу не зараховано період роботи за Списком № 1 згідно довідки від 20.07.2023 № 653, оскільки у вступній частині довідки є некоректне перетинання періодів з 10.10.2002 по 30.06.2007, з 01.01.2007 по 02.08.2016 та в зазначеному періоді з 13.03.2001 по 09.10.2002 - не визначено назва відділення. До наказу про атестацію робочих місць від 24.10.1992 № 112 надано перелік затверджений від 21.10.1998, в якому невизначено відділення та номера робочих місць, оскільки розбіжності між датою наказу та переліком, тому невідомо, що наданий перелік відповідає зазначеному наказу. До наказу про результати атестації робочих місць від 17.10.2003 № 320 надано перелік від 17.10.2003 № 1, в якому не визначено відділення та номер робочого місця та надано додаток № 1 до акту від 16.01.2003 № 1 наказу від 17.10.2003 № 320, в якому відсутня атестація ренгенолаборанта з флюорографії.

05.09.2023 ОСОБА_1 повторно звернулась до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до якої додано нову довідку про підтвердження періоду роботи на посаді.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.09.2023 № 15 відмовлено позивачу у призначені пенсії на пільгових умовах згідно поданої заяви від 05.09.2023. До страхового стажу зараховано всі періоди згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу. Зазначено, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж на дату звернення становить 30 років 04 місяці 13 днів, пільговий стаж особи за Списком № 1 становить 7 років 10 місяців 00 днів.

При цьому, не зараховано періоди роботи позивача за Списком № 1 згідно уточнюючої довідки № 658 від 04.09.2023 з 13.03.2001 по 09.10.2002, з 10.10.2002 по 30.06.2007, з 01.07.2007 по 23.09.2008, оскільки в переліках до наказів про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці № 112 від 24.10.1998 та № 320 від 17.10.2003 не зазначені структурні підрозділи: рентгенологічне відділення, відділ променевої діагностики. Відсутні пояснення медичного закладу щодо порядку проведення атестації у 1998, 2003 стосовно наявних структурних підрозділів КУ Сумська міська клінічна лікарня № 5. Довідка містить неповну підставу видачі, а саме: не зазначені документи щодо нарахування заробітної плати, особові рахунки по заробітній платі.

Позивач, не погодившись із зазначеними рішеннями відповідачів, звернулась до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішень пенсійного органу про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах та необхідності зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності 01.01.2004.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383.

Відповідно до п. 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Згідно з п.п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Також, згідно з п. 20 Порядку № 637 в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників; у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 17 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Таким чином, лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Тому збирання уточнюючих довідок повинно здійснюватись лише у випадках неправильного, неповного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 10.10.2019 року у справі №234/4585/17, від 25.04.2019 року у справі №159/4178/16-а.

Таким чином, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Так, висновки пенсійного органу щодо відсутності у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком, що стали підставою для прийняття рішення від 24.08.2023 № ПС 15, ґрунтуються на зауваженнях до наданої позивачем довідки КНП «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради № 653 від 20.07.2022, а саме відсутність назви відділення, в якому позивач працювала, перетинання періодів з 10.10.2002 по 30.06.2007, з 01.01.2007 по 02.08.2016; до наказу про атестацію робочих місць від 24.10.1992 № 112 надано перелік затверджений від 21.10.1998, в якому не визначено відділення та номера робочих місць, оскільки розбіжності між датою наказу та переліком, тому невідомо, що наданий перелік відповідає зазначеному наказу; до наказу про результати атестації робочих місць від 17.10.2003 № 320 надано перелік від 17.10.2003 № 1, в якому не визначено відділення та номер робочого місця та надано додаток № 1 до акту від 16.01.2003 № 1 наказу від 17.10.2003 № 320, в якому відсутня атестація ренгенолаборанта з флюорографії.

Водночас, підставою прийняття рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.09.2023 № 15 стали висновки пенсійного органу щодо не зарахування періодів роботи позивача за Списком № 1 згідно уточнюючої довідки № 658 від 04.09.2023 з 13.03.2001 по 09.10.2002, з 10.10.2002 по 30.06.2007, з 01.07.2007 по 23.09.2008, оскільки довідка містить неповну підставу видачі, а саме: не зазначені документи щодо нарахування заробітної плати, особові рахунки по заробітній платі тощо; в переліках до наказів про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці № 112 від 24.10.1998 та № 320 від 17.10.2003 не зазначені структурні підрозділи: рентгенологічне відділення, відділ променевої діагностики. Відсутні пояснення медичного закладу щодо порядку проведення атестації у 1998, 2003 стосовно наявних структурних підрозділів КУ Сумська міська клінічна лікарня № 5.

Стосовно посилань пенсійного органу на неточність зазначення у довідці № 653 від 20.07.2022 періодів роботи позивача, у довідці № 658 від 04.09.2023 не зазначені документи щодо нарахування заробітної плати, особові рахунки по заробітній платі тощо, колегія суддів зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність складення додаткових довідок виникає у випадку її відсутності або відповідних записів у ній.

Натомість трудова книжка позивача містить необхідні записи щодо спірних періодів роботи із вказанням назв посад та відділень, у яких працювала позивач, а саме: з 13.03.2001 прийнята на посаду рентгенлаборанта по ангіографії рентгенологічного відділення Сумської міської клінічної лікарні № 5, з 10.10.2002 переведена до відділу променевої діагностики на посаду рентгенлаборанта з флюорографії (з 01.01.2007 відділ променевої діагностики перейменовано у відділення променевої діагностики), з 30.04.2018 звільнена з посади за власним бажанням

Зауважень щодо оформлення трудової книжки у позивача відсутні.

При цьому, до загального страхового стажу зазначений період відповідачем був зарахований.

Щодо посилань пенсійного органу на відсутність належних документів щодо проведення атестації робочих місць колегія суддів зазначає наступне.

Основна мета атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а зазначила: на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

У ході судового розгляду встановлено та записами трудової книжки підтверджено, що у спірний період позивач виконувала роботу за посадами та/або професіями, що передбачалися Списком 1.

Так, у спірний період з 13.03.2001 до 09.10.2002 (включно), з 10.10.2002 до 30.06.2007 (включно), з 01.07.2007 до 23.09.2008 (включно) право позивача на зарахування до пільгового стажу роботу рентгенлаборанта був передбачений Списком № 1 розділу XIX Установи охорони здоров`я, затв. постановою КМУ від 11.03.1994 № 162, зокрема п. 577 передбачена посада рентгенолаборанта, у тому числі у рентгеноопераційних, ангіографічних і флюорографічних кабінетах, а також середній медичний персонал рентгенівських відділень (кабінетів), а також п. 713 середній медичний персонал, постійно зайнятий у ентгеноопераційних, ангіографічних кабінетах.

Із матеріалів справи встановлено, що у період роботи позивач з 13.03.2001 до 09.10.2002 (включно), з 10.10.2002 до 30.06.2007 (включно), з 01.07.2007 до 02.08.2016 (включно) працювала на посадах, які надають право на отримання пенсії на пільгових умовах, виконувала роботу за професією, посадою рентгенолаборанта по ангеографії рентгенологічного відділення, рентгенолаборанта з флюрографії відділу променевої діагностики, що передбачено Списком № 1 розділу ХІХ КП 3229, наи підтвердження чого надано трудову книжку, довідки КНП «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради № 658 від 04.09.2023, накази КНП «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради від 24.10.1996 № 112, № 320 від 17.10.2003, від 24.09.2008 № 242 щодо проведення атестації робочих місць.

Щодо доводів про відсутність у позивача необхідного віку для призначення пенсії.

З 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 1, а саме: пункт "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015, та пункт 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Судом першої інстанції до спірних правовідносин застосовано Закон України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закон № 1058-ІV.

Зазначена позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20.

Відносно позивача правила зазначених вище Законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII та 50 років за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII.

Приписи п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV є аналогічними за змістом нормі Закону України "Про пенсійне забезпечення" (пункт а частини 1 статті 13), яка визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) згідно рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 № 1-р/2020.

В рішенні від 23.01.2020 № 1-р/2020 Конституційний Суд України, визнаючи такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення зі змінами, внесеними Законом №213-VIII вказав (п.4.4), що особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788 у редакції до внесення змін Законом №213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо застосування до спірних правовідносин норм матеріального права та надання переваги у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивача закону.

Таким чином, доводи відповідачів, викладені в оскаржуваних рішеннях, щодо відсутності підстав для зарахування вказаного періоду роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, не знайшли свого обґрунтованого підтвердження в ході судового розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про протиправність рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.08.2023 №/ПС15, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.09.2023 № 115 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умов, та наявність підстав для їх скасування.

Враховуючи межі перегляду судом апеляційної інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.09.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 13.03.2001 до 09.10.2002 (включно), з 10.10.2002 до 30.06.2007 (включно), з 01.07.2007 до 23.09.2008 (включно).

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 по справі № 480/11025/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло