Справа № 420/13966/24
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Болградської міської ради Одеської області (вул. Шпитальна, №45, м.Болград,Одеська область,68702), Відділу соціального захисту населення Болградської міської ради Одеської області (, вул. Шпитальна, №45, м.Болград,Одеська область,68702). про визнання протиправним та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області, Відділу соціального захисту населення Болградської міської ради Одеської області, за результатом якого позивач просить:

визнати протиправним та скасувати акт встановлення факту здійснення догляду за іншою особою, яка потребує постійного догляду №33 від 26.04.2024 року за підписами: начальника відділу соціального захисту населення Белградської міської ради - А.А. Жолтової, фахівця із соціальної роботи КУ "Центр надання соціальних послуг" Болградської міської ради М.І. Миргородської, фахівця із соціальної роботи КУ "Центр надання соціальних послуг" Болградської міської ради О. М. Гриценко та представника ТКГ "Болград" Служби безпекиУкраїни (за згодою) Козакова С.М. про не встановлення факт здійснення догляду мого батька, ОСОБА_4 за ОСОБА_1 ;

зобов`язати Болградську міську раду Одеської області в особі відділу соціального захисту населення Болградської міської ради Одеської області скласти та видати акт встановлення факту здійснення догляду в довільній формі, з обов`язковим зазначенням встановлення факту здійснення догляду батьком, ОСОБА_4 за мною, ОСОБА_1 , не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів після набрання даного рішення суду законної сили;

зобов`язати Болградську міську раду Одеської області в особі відділу соціального захисту населення Болградської міської ради Одеської області надати звіт про виконання рішення суду по даній справі у строки встановлені судом в порядку ст.382 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом з дитинства II групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №811112.

Актом встановлення факту здійснення догляду за іншою особою, яка потребує постійного догляду №33 від 26.04.2024 року за підписами: начальника відділу соціального захисту населення Белградської міської ради - А.А. Жолтової, фахівця із соціальної роботи КУ "Центр надання соціальних послуг" Болградської міської ради М. І. Миргородської, фахівця із соціальної роботи КУ "Центр надання соціальних послуг" Болградської міської ради О.М. Гриценко та представника ТКГ "Болград" Служби безпеки України (за згодою) Козакова С.М. (надалі - акт №33 від 26.04.2024 року або відповідь/рішення) позивачу було вдруге відмовлено у встановленні догляду, копія акту №33 від 26.04.2024 року міститься в додатку до даної заяви. Акт №33 від 26.04.2024 року позивачем було фактично отримано 01.05.2024 року особисто.

З рішенням відповідача позивач не погоджується, вважає, що воно не ґрунтується на законних підставах та є протиправним. На законодавчому рівні не закріплено підстави такої відмови. При тому, оскаржувана відповідь (рішення) не містить жодних посилань на норми чинного законодавства, які можуть вказувати на обґрунтованість підстави відмови.

З метою захисту порушеного права та встановлення факту здійснення догляду за позивачем, він вимушений звернутися до суду.

Ухвалою суду від 13травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Ухвалою суду від 17 липня 2024 року залучено до участі у справі №420/13966/24 в якості співвідповідача - Відділ соціального захисту населення Болградської міської ради Одеської області.Розгляд справи розпочато спочатку.

Відповідач - Відділ соціального захисту населення Болградської міської ради Одеської областінадав до суду відзив на адміністративний позов, згідно якого не погодився з обґрунтуваннями позивача та вказав на необхідність відмовити у задоволенні позову зазначивши, що позивачем до заяви від 16.04.2024 р. не було додано взагалі жодногодокумента, на підтвердження необхідності здійснення за ним постійногодогляду. Одночасно, відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальноюекспертною комісією (копію долучено позивачем до матеріалів справи) позивачупоказана праця без фізичних навантажень, тривалого перебування на ногах, без відряджень. З огляду на зазначені обставини комісією міської ради було прийнято обґрунтованерішення, відображене в Акті № 33 від 26.04.2024 р., оскільки заявником не булопредставлено жодних документів на підтвердження необхідності здійсненняза ним постійного догляду.

Окремо відповідач зазначив, що ОСОБА_1 працює в Болградському суді, на повну ставку.

До суду надійшли відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив, які уточнюють попередні доводи сторін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом з дитинства II групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №811112.

08.04.2024 року Позивачем вперше було подано заяву про складання та видачу Акту встановлення факту здійснення догляду до Виконавчого органу Болградської міської ради Одеської області, в якій просив:

- скласти та видати акт встановлення факту здійснення догляду його батьком, ОСОБА_4 за ним, ОСОБА_1 , в довільній формі.

Актом встановлення факту здійснення догляду за іншою особою, яка потребує постійного догляду №24 від 11.04.2024 року за підписами начальника відділу соціального захисту населення Белградської міської ради - А.А. Жолтової, фахівця із соціальної роботи КУ "Центр надання соціальних послуг" Белградської міської ради М.І. Миргородської та фахівця із соціальної роботи КУ "Центр надання соціальних послуг" Белградської міської ради О.М. Гриценко Позивачу було відмовлено у встановленні факту здійснення догляду.

Підставою для відмови у встановленні факту здійснення догляду згідно акту №24 від11.04.2024року відповідач зазначив: "Не можемо підтвердити факт здійснення догляду за сином ОСОБА_1 так як він може здійснювати догляд за собою самостійно. Разом з ними мешкає мати яка в змозі допомогти синові у разі виникнення складних обставин".

16.04.2024 року Позивачем вдруге було подано заяву про складання та видачу Акту встановлення факту здійснення догляду до Виконавчого органу Белградської міської ради Одеської області, яка була зареєстрована 16.04.2024 року за вхідним №Д-189 в якій просив:

- скласти та видати акт встановлення факту здійснення догляду в довільній формі, з обов`язковим зазначенням встановлення факту здійснення догляду його батьком, ОСОБА_4 за ним, ОСОБА_1 .

Актом встановлення факту здійснення догляду за іншою особою, яка потребує постійного догляду №33 від 26.04.2024 року за підписами: начальника відділу соціального захисту населення Белградської міської ради - А.А. Жолтової, фахівця із соціальної роботи КУ "Центр надання соціальних послуг" Белградської міської ради М.І. Миргородської, фахівця із соціальної роботи КУ "Центр надання соціальних послуг" Белградської міської ради О.М. Гриценко та представника ТКГ "Болград" Служби безпеки України (за згодою) Козакова С.М .Позивачу було вдруге відмовлено у встановленні догляду.

Підставою для відмови у встановленні факту здійснення догляду згідно акту №33 від 26.04.2024 року відповідач зазначив:«Не можливо підтвердити факт здійснення догляду батька за сином ОСОБА_1 інвалідом з дитинства ІІ групи, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 офіційно працює, та не має довідки ЛКК, що підтверджує потребу у постійному сторонньому догляді.»

Вважаючи відмову протиправною позивач за захистом своїх прав звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19, ст..40 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 20 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Відповідно до п.2 -1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. №57, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право: особи, які потребують постійного догляду, - у супроводі одного із членів сім`ї першого ступеня споріднення (у значенні, наведеному у підпункті 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України) за наявності документів, що підтверджують родинні зв`язки, та висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу у постійному сторонньому догляді або у супроводі особи, яка здійснює постійний догляд за зазначеними особами, за наявності документів (посвідчення, довідки) про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу у постійному сторонньому догляді та акта встановлення факту здійснення догляду. Акт встановлення факту здійснення догляду за іншою особою, яка потребує постійного догляду, складається на підставі звернення особи, яка здійснює догляд, до районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради із заявою про здійснення особою такого догляду. У випадку, якщо особа, яка потребує постійного догляду, є взятою на облік внутрішньо переміщеною особою, звернення із заявою про здійснення догляду подається за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. На підставі такого звернення особи, яка здійснює догляд, районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів після надходження заяви складається акт встановлення факту здійснення догляду в довільній формі. Зазначений акт надсилається заявнику або видається особисто за його бажанням;

Поряд з цим, згідно 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

Стаття 57 Конституції України гарантує кожному право знати свої права і обов`язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Відповідно до частини першоїстатті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Частина першастатті 144 Конституції України передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно із частиною другою статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування (м. Страсбург, 15 жовтня 1985 року; ратифікованаЗаконом України від 15.07.1997 №452/97-ВР) органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене зі сфери їхньої компетенції та вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

Відповідно до частини першоїстатті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межахКонституції і законів України.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначеніКонституцією України, цим та іншими законами (частина перша статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».).

Відповідно до пункту 24 частини першоїстатті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: встановлення місцевих податків і зборів відповідно доПодаткового кодексу України.

Частини перша, п`ята, абзац перший частини одинадцятої, частина дванадцятастатті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно доЗакону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченомуЗаконом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленомуЗаконом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

З огляду на системний аналіз вказаних норм права, селищна рада, як уповноважений орган місцевого самоврядування, в межах наданих йому повноважень має право приймати рішення саме акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру.

В межах розгляду цієї справи, суд встановив, щоРішенням Виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області №397 від 11.11.2022р. «Про затвердження форми акту встановлення факту здійснення догляду за іншою особою, яка потребує постійного догляду» відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (зі змінами) (далі - Правила), приймаючи до уваги лист Головного управління національної соціальної сервісної служби в Одеській області від 01 листопада 2022 року № 263, керуючись статтею 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», затверджено форму Акта встановлення факту здійснення догляду за іншою особою, яка потребує постійного догляду відповідно до Додатку.

Відповідно до п. 3 вказаного Рішення Акт складається на підставі звернення особи з інвалідністю І чи II групи, або особи, яка потребує постійного догляду, за наявності документів, що підтверджують родинні зв`язки та висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу у постійному сторонньому догляд,і або особи, яка здійснює за нею догляд до відділу соціального захисту населення Белградської міської ради протягом п`яти робочих днів на підставі виїзду комісії за місцем проживання особи, за якою здійснюється догляд, у складі неменше трьох уповноважених осіб: начальника відділу соціального захисту населення Белградської міської ради (або особи, яка тимчасово виконує її обов`язки), фахівців із соціальної роботи Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Белградської міської ради та старости населеного пункту Болградської територіальної громади (якщо особа, за якою здійснюється догляд, проживає у селі громади).

Рішенням Виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області №155 від 17.05.2023р. «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Болградської міської ради від11.11.2022р. № 397 «Про затвердження форми акту встановлення факту здійснення догляду за іншою особою, яка потребує постійного догляду»» відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (зі змінами) (далі - Правила), приймаючи до уваги лист Головного управління національної соціальної сервісної служби в Одеській області від 01 листопада 2022 року № 263, керуючись статтею 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,внесенозміни до рішення виконавчого комітету Болградської міської ради від11.11.2022р. № 397 «Про затвердження форми акту встановлення факту здійснення догляду за іншою особою, яка потребує постійного догляду», викласти пункти 2, 3 рішення в новій редакції:

« 3.Акт складається на підставі звернення особи з інвалідністю І чи II групи, або особи, яка потребує постійного догляду, за наявності документів, що підтверджують родинні зв`язки та висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу у постійному сторонньому догляді, або особи, яка здійснює за нею догляд до відділу соціального захисту населення Болградської міської ради протягом п`яти робочих днів на підставі виїзду комісії за місцем проживання особи, за якою здійснюється догляд, у складі не менше трьох уповноважених осіб: начальника відділу соціального захисту населенняБелградської міської ради (або особи, яка тимчасово виконує її обов`язки), фахівців із соціальної роботи Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Белградської міської ради, представників ІНФОРМАЦІЯ_2 (за згодою), представника ТКГ «Болград» Служби безпеки України (за згодою) та старости населеного пункту Белградської територіальної громади (якщо особа, за якою здійснюється догляд, проживає у селі громади)»

08 та 16.04.2024 року Позивачем було подано заяви про складання та видачу Акту встановлення факту здійснення догляду до Виконавчого органу Белградської міської ради Одеської області, в яких просив:

- скласти та видати акт встановлення факту здійснення догляду в довільній формі, з обов`язковим зазначенням встановлення факту здійснення догляду його батьком, ОСОБА_4 за ним, ОСОБА_1 .

До заяв було додано наступні документи:

- копія пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 ;

- копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №811112;

- копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ;

- копія паспорту ОСОБА_4 ;

-копія паспорту ОСОБА_1 ;

-копія паспорту для виїзду за кордон ОСОБА_5 , з відміткою про перетин кордону;

-копія акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №108 від 12.04.2024року;

-копія довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №543 від 08.04.2024 року;

Актом встановлення факту здійснення догляду за іншою особою, яка потребує постійного догляду №33 від 26.04.2024 року за підписами: начальника відділу соціального захисту населення Болградської міської ради - А.А. Жолтової, фахівця із соціальної роботи КУ "Центр надання соціальних послуг" Болградської міської ради М.І. Миргородської, фахівця із соціальної роботи КУ "Центр надання соціальних послуг" Белградської міської ради О.М. Гриценко та представника ТКГ "Болград" Служби безпеки України (за згодою) Козакова С.М . Позивачу було вдруге відмовлено у встановленні догляду.

Підставою для відмови у встановленні факту здійснення догляду згідно акту №33 від 26.04.2024 року відповідач зазначив: «Не можливо підтвердити факт здійснення догляду батька за сином ОСОБА_1 інвалідом з дитинства ІІ групи, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 офіційно працює, та не має довідки ЛКК, що підтверджує потребу у постійному сторонньому догляді.»

Так судом встановлено, що на підтвердження факту здійснення доглядуза позивачем саме батьком зазначено наступні доводи.

Його брат, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перетнув державний кордон України в напрямку Республіки Молдова в пункті пропуску 02.02.2021 року та з того часу додому не повертався, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 ) серії НОМЕР_3 з відміткою про перетин кордону.

Його мати, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснює догляд за його дідом, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який після перенесеного 28.06.2023 року інфаркту та інсульту проживає в селі Калчева Белградського району Одеської області та потребує постійного догляду, що підтверджується актом №108 від12.04.2024року.

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №543 від08.04.2024року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані наступні особи:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

3 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

4. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №811112позивачу показана праця без фізичних навантажень, тривалого перебування на ногах, без відряджень.

Згідно інформації Болградськогорайонного суду Одеської області, відповідно до якої ОСОБА_1 працює в Болградському суді, на повну ставку.

Актом встановлення факту здійснення догляду за іншою особою, яка потребує постійного догляду №33 від 26.04.2024 року позивачу було відмовлено у встановленні догляду та зазначено, що не можливо підтвердити факт здійснення догляду батька за сином ОСОБА_1 інвалідом з дитинства ІІ групи, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 офіційно працює, та не має довідки ЛКК, що підтверджує потребу у постійному сторонньому догляді.

Також суд враховує, що саме відповідач, за результатами обстеження житлово -побутових умов, встановлює наявність чи відсутність підстав для складання акту встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю I чи II групи та особами, які потребують постійного догляду, що є дискреційними повноваженнями Комісії, в той час як адміністративний суд, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Водночас, надання правової дискреції органам влади у виді необмежених повноважень є несумісним з принципом верховенства права, і закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, та порядок її здійснення з урахуванням законної мети цього заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання (рішення Європейського суду з прав людини від 02 листопада 2006 року у справі «Волохи проти України» та від 02 серпня 1984 року у справі «Мелоун проти Сполученого Королівства» (Malone v. UnitedKindom)).

Така дискреція не може бути свавільною, а повинна ґрунтуватися на приписах закону.

Рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні суд приймає у справах, де відповідач допустив неправомірну бездіяльність за умови обов`язку вчинити певну дію. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач, але не може втручатися в його компетенцію.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що Комісія, якою встановлено відсутність підтвердження здійснення постійного догляду батька за сином ОСОБА_1 , докази чого не додано і до суду, діяла у відповідності до норм діючого законодавства та суд не вбачає ознак протиправності спірного акту та його скасування.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Болградської міської ради Одеської області (вул. Шпитальна, №45, м.Болград,Одеська область,68702), Відділу соціального захисту населення Болградської міської ради Одеської області (, вул. Шпитальна, №45, м.Болград,Одеська область,68702). про визнання протиправним та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко

.