Справа № 240/19589/23
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Житомир справа № 240/19589/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03 квітня 2023 року №91 про відмову в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 27 березня 2023 року, а Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зобов`язати здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідач відмовив у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку. Позивач стверджує, що на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досягла віку 54 роки та станом на 01 січня 1993 року прожила в зоні гарантованого добровільно відселення не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Головне управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області надало до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувало проти заявлених позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Аргументуючи таку позицію відповідач зазначив, що період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не визначено з необхідних 6 років. Документами підтверджено факт роботи станом на 01.01.1993 1 рік 11 місяців 3 дні. Враховуючи викладене, право позивача на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відсутнє. Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03 квітня 2023 року №91 про відмову у призначенні пенсії прийнято із дотриманням та у відповідності до норм та вимог чинного законодавства.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області направило відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог за їх необґрунтованістю та безпідставністю. Зазначає, що за поданими документами право на зниження пенсійного віку на 6 років не підтверджено. Дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області є правомірними та вмотивованими.

Дослідивши подані сторонами письмові докази суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується наявною у матеріалах справи копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 06.10.1998 Житомирською обласною державною адміністрацією.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 27.03.2023 після досягнення 08.01.2023 54 річного віку звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою та відповідним пакетом документів про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 6 років, відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області.

За наслідками розгляду поданих позивачем заяви та доданих до неї документів, Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області прийняло рішення від 03.04.2023 №91, яким відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що підставою для відмови став висновок Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про відсутність у ОСОБА_1 права на пенсію відповідно до 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки документами підтверджено факт роботи станом на 01.01.1993 01 рік 11 місяців 03 дні. Отже, право на дострокову пенсію пенсію відсутнє.

Про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області рішення позивача було повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 07.04.2023 №0600-0206-8/38901.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою та протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Зокрема, частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Водночас, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені в статті 55 Закону № 796-XII.

Абзацом першим частини першої статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Зі змісту вищезазначеної норми вбачається, що особа отримує право на призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII у випадку дотримання таких умов:

- наявності у такої особи статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи;

- наявності у такої особи необхідного періоду проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення, який станом на 1 січня 1993 року повинен становити не менше 3 років.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до абзацу дев`ятого підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 (в редакції, на момент спірних правовідносин) потерпілими від Чорнобильської катастрофи до заяви про призначення пенсії додаються такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку:

- документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

- посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Під час розгляду справи судом встановлено, що на виконання вимог п. 2.1 Порядку №22-1 та для підтвердження наявності у нього права, як у особи, яка проживала/працювала у зоні гарантованого добровільного відселення, на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII ОСОБА_1 27.03.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії та додала документи на підтвердження права на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідачем вказано те, що документально не підтверджено період проживання не менше 3 років станом на 01.01.1993 року у зоні гарантованого добровільного відселення.

Суд не погоджується з таким рішенням, з огляду на таке.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1.

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з абзацом дев`ятим підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивачем до заяви про призначення пенсії було додано копію посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (3 категорії) серія НОМЕР_1 , копію трудової книжки серії НОМЕР_2 , документ про місце проживання (довідку виконавчого комітету Коростенської міської ради від 02.12. 2022 №4040), довідку про період роботи вих. №8 від 02.08.2022, архівний витяг від 05.12.2022 №Я-480, довідку про період навчання від 23.03.23 №233, індивідуальні відомості про застраховану особу.

Системний аналіз законодавчих норм дає підстави для висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2019 р. у справі № 572/47/17, від 15 січня 2021 р. у справі № 520/7846/17.

Наявність у позивача статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи відповідачем не оспорюється, зазначене посвідчення є чинним і вказує на те, що останній згідно положень Закону №796-XII та Порядку №51, є особою, яка станом на 01.01.1993 прожила або відпрацювала чи постійно навчалася у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років.

Таким чином, посвідчення позивача серії НОМЕР_1 , видане від 06.10.1998 (категорія 3), у повному обсязі підтверджує обставину, що станом на 1 січня 1993 року позивач прожив або відпрацював у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, що у свою чергу дає право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку та страхового стажу.

На підставі зазначеного, питання проживання позивачем не менше трьох років у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 вирішувалось при наданні йому статусу потерпілої особи.

Суд зауважує, що відповідно до ч.3 та ч.4 ст.15 Закону №796-ХІІ, підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Тобто, факт проживання особи на території зони гарантованого добровільного відселення засвідчує довідка органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 (№14-560цс18), від 10.04.2019 у справі №162/760/17 (№14-550цс18) та постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №381/3359/17 (№61-16015св18).

Відповідно довідки органу місцевого самоврядування виконавчого комітету Коростенської міської ради №4040 від 05.12.2022, позивач з 27.10.1988 по 29.09.1990 постійно проживав та був зареєстрований в м. Коростені Житомирської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Тобто довідка підтверджує факт проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення 01 рік 11 місяців 03 дні.

Відповідно до довідки спілки голів окружних, будинкових, вуличних комітетів Коростенської міської ради Житомирської області та атку №63 від 21.06.2023, ОСОБА_1 з 21.08.1979 по 27.10.1988 проживала в м. Коростень Житомирської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Отже, надана довідка підтверджує факт проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з дня аварії до 27.10.1988, що становить 02 роки 6 місяців 02 дні.

До того ж, до матеріалів справи позивачем надано довідку Житомирської облдержадміністрації №518 від 14.09.1998 про те, що вона постійно проживала на території зони безумовного/обов`язкового/ та гарантованого добровільного відселення на день аварії або на 1 січня 1993 р. проживала у зоні безумовного/обов`язкового відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років у м. Коростень Житомирської області.

Таким чином, з наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення становить 04 роки 05 місяців 05 днів.

До того ж, позивачем до матеріалів справи долучено довідку Коростенського міського ліцею №3 №333 від 08.05.2023 про те, що позивач навчався на той час в Коростенській середній школі №3 в період з 1976 року по 1986 рік, а також довідку Комерційного виробничо-торгового підприємства «Коростеньхарч» про те, ОСОБА_1 дійсно працювала в «Коростенському комбінаті громадського харчування» з 30.05.1988 по 05.05.1989. Рішенням міськвиконкому №43 від 17.02.1993 Коростенський комбінат громадського харчування перейменовано в Комерційне виробничо-торгове підприємство «Коростеньхарч. КВТП «Коростеньхарч» знаходиться в м. Коростень, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Дані періоди навчання та роботи охоплються періодом проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Відповідно до архівного витягу архівного відділу виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, ОСОБА_1 прийнята на роботу з 21.03.1990 в Машинобудівний завод «Коростеньагромаш» та звільнена з роботи 29.12.1990.

Період роботи в машинобудівному заводі «Коростеньагромаш» охоплено періодом проживання в м. Коростені до 29.09.1990. Таким чином, судом враховується період роботи позивача в машинобудівному заводі «Коростеньагромаш» з 30.09.1990 по 29.12.1990, що становить 00 років 02 місяці 29 днів.

Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено загальний період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 04 роки 05 місяців 05 днів та враховано період роботи позивача в зоні гарантованого добровільного відселення 00 років 02 місяці 29 днів. Загальний термін проживання та роботи позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 04 роки 08 місяців 04 дні.

Відтак враховуючи вищенаведене та беручи до уваги, що спірним рішенням відмовлено в призначенні пенсії з підстав того, що не підтверджено факт проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року не менше 3 років, однак даний факт спростовано в ході розгляду справу, рішення №91 від 03.04.2023 є протиправним та підлягає скасуванню.

В свою чергу, беручи до уваги, відсутність у суду відомостей стосовно часу проживання, який зарахований пенсійним органом до періодів проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, оскільки в спірному рішенні відсутні посилання на конкретні періоди, які зараховані, суд позбавлений можливості визначити чи достатньо такого (періоду) для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, а тому, суд керуючись ст. 245 КАС України обирає інший спосіб захисту прав позивача та вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області повторно розглянути заяву позивача від 27.03.2023 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

При цьому суд зауважує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23, дії зобов`язального характеру щодо повторного розгляду заяви позивача про призначення йому пенсії має вчинити саме той територіальний орган Пенсійного фонду України, що був визначений за принципом екстериторіальності, як орган, що вирішував питання про призначення пенсії, тобто в даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області, а тому в частині позовних вимог щодо зобов"язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити виплату пенсії слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, суд, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Враховуючи положення частини першої статті 139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1073,60 грн, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, оскільки в ході розгляду справи, суд дійшов висновку про протиправність прийнятого вказаним органом рішення.

Керуючись ст.ст. 77, 90, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7,Житомир,10003. РНОКПП/), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10,Львів,79016. РНОКПП/) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03 квітня 2023 року №91 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.03.2023 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева