Справа № 360/632/24
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 липня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/632/24

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 06 червня 2024 року надійшла позовна заява адвоката Гребенара Олексія Володимировича (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - перший відповідач, ГУПФУ в Харківській області), Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради (далі - другий відповідач, УСЗН Ізюмської міської ради) з такими вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати рішення УСЗН Ізюмської міської ради від 28 липня 2023 року № 2796/107-вс «Про зняття з обліку та скасування дії довідок внутрішньо переміщених осіб» відносно позивача;

2) визнати протиправними дії ГУПФУ в Харківській області щодо припинення нарахування та виплати позивачу пенсії та щомісячних страхових виплат з 01 січня 2024 року;

3) зобов`язати ГУПФУ в Харківській області поновити позивачу нарахування та виплату пенсії та щомісячних страхових виплат з 01 січня 2024 року із виплатою заборгованості, яка виникла за період з 01 січня 2024 року по дату відновлення виплати пенсії та щомісячних страхових виплат.

В обґрунтування вимог зазначено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку в ГУПФУ в Харківській області як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах та щомісячних страхових виплат у разі втрати професійної працездатності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням.

З листа ГУПФУ в Харківській області від 02 травня 2024 року № 13467-11895/Л-02/8-2000/24 позивачу стало відомо, що з 01 січня 2024 року йому призупинено виплату пенсії та щомісячних страхових виплат на підставі інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у зв`язку не підтвердженням дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

З листа Мінсоцполітики від 08 травня 2024 року № 189/0/3-24 позивачу стало відомо, що згідно з відомостями, внесеними до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб станом на 08 травня 2024 року, позивача 28 липня 2023 року знято з обліку внутрішньо переміщених осіб, заява від 23 серпня 2016 року № 6337-26632, статус заяви «знята з обліку», причина зняття - подання недостовірних даних, орган управління, що прийняв рішення про зняття з обліку - УСЗН Ізюмської міської ради.

У відповідь на адвокатський запит від 17 травня 2024 року № 13 ГУПФУ в Харківській області листом від 23 травня 2024 року № 2000-0202-8/86377 повідомило, що за результатами опрацювання обміну інформацією з Єдиною інформаційною базою даних внутрішньо переміщених осіб (ЄІБДВПО) щодо підтвердження дійсності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виплату пенсії позивачу припинено з січня 2024 року, оскільки довідка внутрішньо переміщеної особи не діюча. З 01 січня 2024 року нарахування пенсії не проводилось. Також, на виконання Порядку здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 № 1467, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області передало до Головного управління в електронній формі виплатні документи на січень 2023 року, на підставі яких позивачу були продовжені щомісячні страхові виплати. Згідно з інформацією, наявною в ЄІБДВПО, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, на підставі якої позивач перебував на обліку та отримував страхові виплати, не діє, тому щомісячні страхові виплати позивачу припинені з 01 січня 2024 року, нарахування виплат з 01 січня 2024 року не проводилось. Станом на теперішній час позивач з заявою про поновлення виплати пенсії та поновлення виплати щомісячних страхових виплат не звертався. При цьому ГУПФУ в Харківській області не повідомило, чи приймалося будь-які рішення, розпорядження, постанови тощо про припинення або призупинення виплати пенсії та щомісячних страхових виплат.

У відповідь на адвокатський запит від 17 травня 2024 року № 14 листом від 27 травня 2024 року № 1556-ВС УСЗН Ізюмської міської ради повідомило, що на підставі статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» згідно з рішенням начальника УСЗН Ізюмської міської ради скасовано дію довідки про взяття на облік ВПО позивача. Рішення про скасування довідки направлялося простим поштовим відправленням за адресою реєстрації ВПО. Запитуваної інформація щодо ВПО ОСОБА_1 за період до 2023 року надати неможливо у зв`язку зі збройною агресією проти України, знаходження міста в окупації та повного знищення від обстрілів та пожежі будівлі Управління зі всіма документами, справами, архівом та базами даних. Також надано копію рішення про зняття з обліку та скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи від 28 липня 2023 року № 2796/107-вс.

Щодо скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, то позивач з таким рішенням УСЗН Ізюмської міської ради не згоден, оскільки позивачем, ані під час взяття на облік в якості ВПО, ані під час усього проміжку часу з 2016 по 2023 роки не надавалось будь-яких завідомо недостовірних даних. Усі дані щодо місця його проживання/перебування відповідали дійсності.

Також представник позивача зауважує, що у відповідності до Постанови КМУ від 05.11.2014 № 637 внутрішньо переміщені особи повинні для можливості отримання пенсії та інших соціальних виплат кожні три місяці проходити фізичну ідентифікація клієнта, якому відкрито поточний рахунок в установі Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Таку ідентифікацію було призупинено на час дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та протягом 30 днів з дня відміни карантину, який був встановлений з 20 березня 2020 року та був продовжений до 30 червня 2023 року. Тобто строк, після якого необхідно знову проходити фізичну ідентифікація, рахується з 31 липня 2023 року.

Отже, факт надання позивачем завідомо недостовірних даних під час реєстрації внутрішньо переміщеної особи, а саме проживання/реєстрації за вказаною адресою, які не відповідають дійсності, не підтверджений жодними доказами і тому рішення УСЗН Ізюмської міської ради від 28 липня 2023 року № 2796/107-вс не ґрунтується на приписах законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини на момент їх виникнення, і відповідно є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо призупинення нарахування та виплати пенсії та щомісячних страхових виплат позивачем зазначено, що у статті 49 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено вичерпний перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» також визначено вичерпний перелік підстав для припинення страхових виплат.

Однак ГУПФУ в Харківській області будь-яких рішень про припинення позивачу виплати пенсії та щомісячних страхових виплат не приймалося.

Підставою для призупинення виплат стало припинення дії довідки внутрішньо переміщеної особи. Водночас вказаними Законами такої підстави для припинення виплат не встановлено. Підстави для припинення виплат, визначені Постановами КМУ від 05.11.2014 № 637 та від 08.06.2016 № 365, не можуть розширювати та доповнювати підстави для припинення виплати пенсії та страхових виплат, визначені Законами, оскільки нормативно-правові акти, прийняті Кабінетом Міністрів України, є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Також представник позивача зауважує, що вказані Закони не містять такого поняття як призупинення виплат та підстав для такого призупинення.

Крім того, з посиланням на правові висновки Верховного Суду, представник позивача стверджує, що відсутність в особи довідки про її реєстрацію як внутрішньо переміщеної особи, не може позбавляти права на отримання пенсії та щомісячних страхових виплат.

Таким чином позивач вважає протиправними дії ГУПФУ в Харківській області щодо припинення нарахування та виплати йому пенсії та щомісячних страхових виплат.

Ухвалою від 10 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні); відстрочено позивачу сплату судового збору в розмірі 2906,88 грн до ухвалення судового рішення в даній справі; запропоновано відповідачам подати відзив; витребувано від відповідачів докази, яких не вистачає для розгляду справи.

Від ГУПФУ в Харківській області 04 липня 2024 року надійшов відзив, в якому перший відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

На виконання пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1467 «Про затвердження Порядку здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в частині передачі носіїв інформації, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (далі Управління) передало до ГУПФУ в Харківській області справу про страхові виплати, які ОСОБА_1 отримував, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України. Також, на виконання вказаного Порядку Управління передало до ГУПФУ в Харківській області в електронній формі виплатні документи на січень 2023 року, на підставі яких ОСОБА_1 продовжено щомісячні страхові виплати.

Відповідно до пункту 1.2 Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 12.12.2018 № 27 (втратив чинність 21.03.2024) (далі Порядок № 27), внутрішньо переміщені особи мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105 за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, з дотриманням вимог Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, та постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Також ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Харківській області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є внутрішньо переміщеною особою.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 № 637 (зі змінами) призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) (далі - пенсії) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

З 01 січня 2024 року виплату пенсії та щомісячних страхових виплат позивачу призупинено на підставі інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у зв`язку не підтвердженням дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідач вважає, що, зупиняючи виплату позивачу пенсії та страхових виплат, він здійснював свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, а отже своїми діями права та законні інтереси позивача не порушував. Викладені у позовній заяві обставини є безпідставними, недоведеними, такими, що ґрунтуються на припущеннях та помилковому трактуванні позивачем положень діючого законодавства, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого вони не можуть підлягати задоволенню.

Разом з відзивом ГУПФУ в Харківській області витребувані ухвалою від 10 червня 2024 року докази не надало.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Ухвалою від 05 липня 2024 року суд повторно зобов`язав відповідачів надати докази, яких не вистачає для розгляду справи, протягом семи календарних днів з дня отримання цієї ухвали, а саме:

ГУПФУ в Харківській області:

- інформацію про перебування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на обліку у відповідача;

- пенсійну справу (електронну пенсійну справу, макет пенсійної справи) ОСОБА_1 (в межах предмету позову), у тому числі:

рішення (протокол, розпорядження), з якого можна встановити вид, розмір, дату призначення пенсії;

рішення про припинення (зупинення) виплати пенсії ОСОБА_1 разом зі всіма документами та матеріалами, що стали підставою для прийняття такого рішення;

- справу про виплату ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат (в межах предмету позову), у тому числі:

постанову про призначення ОСОБА_1 страхової виплати;

постанову про припинення (зупинення) виплати ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати разом зі всіма документами та матеріалами, що стали підставою для прийняття такого рішення;

- інформацію про суму та дату останньої виплати ОСОБА_1 пенсії та щомісячної страхової виплати;

УСЗН Ізюмської міської ради:

- заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 23 серпня 2016 року № 6337-26632 щодо видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи разом зі всіма доданими до неї документами;

- документи та матеріали, що стали підставою для прийняття рішення від 28 липня 2023 року № 2796/107-вс «Про зняття з обліку та скасування дії довідок внутрішньо переміщених осіб» відносно ОСОБА_1 ;

- докази направлення рішення від 28 липня 2023 року № 2796/107-вс «Про зняття з обліку та скасування дії довідок внутрішньо переміщених осіб» ОСОБА_1 .

На виконання вимог ухвали від 05 липня 2024 року від ГУПФУ в Харківській області 15 липня 2024 року надійшли додаткові пояснення, в яких вказано, що матеріалами електронної пенсійної справи позивача є лише два документи, які є додатками до відзиву ГУПФУ в Харківській області, а саме: рішення про перерахунок пенсії від 11 вересня 2023 року та лист УПСЗН Ізюмської міської Ради від 04 серпня 2023 року про скасування дії довідки ВПО.

Рішення про припинення виплати пенсії, як і рішення про припинення страхових виплат позивачу відсутні, з підстав викладених за змістом наявного відзиву ГУПФУ в Харківській області.

Виплата пенсії ОСОБА_1 здійснювалась по 31 грудня 2023 року в сумі 20930,00 грн. Нарахування пенсії та страхових виплат позивачу призупинено з 01 січня 2024 року.

УСЗН Ізюмської міської ради правом подати відзив не скористалося, витребувані ухвалами від 10 червня 2024 року та від 05 липня 2024 року докази не надало, причини ненадання витребуваних судом доказів не повідомило.

Відповідно до частини дев`ятої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Керуючись вищенаведеними положеннями КАС України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали судової справи у електронній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) УПСЗН Ізюмської міської ради взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, про що йому видано довідку від 23 серпня 2016 року № .

Позивач з 01 травня 2005 року є особою, яка втратила професійну працездатність на 25 % у зв`язку із професійним захворюванням, що підтверджено довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 25 травня 2005 року № 60/567.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Харківській області з 01 серпня 2014 року як отримувач пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з січня 2023 року як отримувач щомісячних страхових виплат відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Обставини, що позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в Харківській області як отримувач пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та щомісячних страхових виплат відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у заявах по суті справи сторонами визнаються та не оспорюються, тому відповідно до положень частини першої статті 78 КАС України є звільненими від доказування.

Рішенням УСЗН Ізюмської міської ради від 28 липня 2023 року № 2796/107-вс «Про зняття з обліку та скасування дії довідок внутрішньо переміщених осіб» скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 від 23 серпня 2016 року № 6337-26632 та внесено відомості до ПК «ІСОІ ВПО».

Листом від 04 серпня 2023 року № 02-04/2302ВС УСЗН Ізюмської міської ради повідомило начальнику ГУПФУ в Харківській області про скасування дії довідок ВПО на підставі протоколу № 61 засідання Робочої групи з питань постановки та зняття з обліку ВПО при УСЗН Ізюмської міської ради, у тому числі й ОСОБА_1 (номер 98 у списку осіб, який є додатком до цього листа).

З листа Мінсоцполітики від 08 травня 2024 року № 189/0/3-24, отриманого позивачем у відповідь на запит на отримання публічної інформації від 06 травня 2024 року, встановлено, що згідно з відомостями, внесеними до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб станом на 08 травня 2024 року, позивач 28 липня 2023 року знятий з обліку внутрішньо переміщених осіб. Заява від 23 серпня 2016 року № 6337-26632, статус заяви «знята з обліку», причина зняття подання недостовірних даних. Орган управління, що прийняв рішення про зняття з обліку УСЗН Ізюмської міської ради (6337).

На адвокатський запит представника позивача від 20 травня 2024 року УСЗН Ізюмської міської ради листом від 27 травня 2024 року № 1556-ВС повідомило, що на підставі статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» згідно з рішенням начальника Управління скасовано дію довідки про взяття на облік ВПО ОСОБА_1 . Рішення про скасування довідки направлялося простим поштовим відправленням за адресою реєстрації ВПО. Запитувану інформацію щодо ВПО ОСОБА_1 за період до 2023 року надати не можливо у зв`язку із збройною агресією проти України, знаходження міста в окупації та повного знищення від обстрілів та пожежі будівлі Управління зі всіма документами, справами, архівом та базами даних.

З листів ГУПФУ в Харківській області від 02 травня 2024 року № 13467-11895/Л-02/8-2000/24 та від 23 травня 2024 року № 2000-0202-8/86377, направлених у відповідь на заяву ОСОБА_1 від 04 квітня 2024 року та адвокатський запит представника позивача від 17 травня 2024 року № 13, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Харківській області як отримувач пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та щомісячних страхових виплат, є внутрішньо переміщеною особою. З 01 січня 2024 року виплату пенсії та щомісячних страхових виплат позивачу призупинено на підставі інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у зв`язку не підтвердженням дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Нарахування виплат з 01 січня 2024 року не проводиться.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

В Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із абзацом першим статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Абзацом першим частини третьої статті 4 Закону № 1706-VII визначено, що для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок збирання та оброблення даних, оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та форма її зразка затверджуються Кабінетом Міністрів України (частина дев`ята статті 4 Закону № 1706-VII).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України (абзац перший частини першої статті 7 Закону № 1706-VII).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла кримінальне правопорушення: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; вчинення кримінального правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку або військового кримінального правопорушення;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є, зокрема, дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV регламентовано, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг із солідарної системи.

Статтею 46 Закону № 1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Абзацом першим частини першої статті 47 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою цієї статі визначено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV) законодавство про соціальне страхування складається із Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цього Закону, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів.

Частиною першою статті 30 Закону № 1105-XIV визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до частини сьомої статті 30 Закону № 1105-XIV страхові виплати складаються із:

1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;

5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 36 Закону № 1105-XIV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Частиною першою статті 40 Закону № 1105-XIV визначено, що здійснення страхових виплат і надання соціальних послуг припиняються:

1) якщо потерпілим є особа, якій оформлено документи для виїзду за кордон на постійне проживання/залишення на постійне проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) якщо з`ясувалося, що страхові виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5) якщо потерпілий ухиляється від реабілітації у сфері охорони здоров`я чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;

6) у разі смерті отримувача страхових виплат;

7) у разі добровільної відмови від страхової виплати потерпілим або особами, які мають право на страхові виплати в разі смерті потерпілого;

8) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 41 Закону № 1105-XIV страхові виплати здійснюються щомісяця у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку або за рішенням суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Страхові виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має на це право, здійснюються за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням (частина четверта статті 41 Закону № 1105-XIV).

Відповідно до частини п`ятої статті 41 Закону № 1105-XIV страхові виплати здійснюються протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка) врегульовано Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (далі Порядок № 509).

Пунктом 3 Порядку № 509 визначено, що заява про взяття на облік повинна містити таку інформацію про заявника: прізвище, ім`я та по батькові; громадянство; дата та місце народження; стать; відомості про малолітніх, неповнолітніх внутрішньо переміщених осіб, які прибули разом з ним (у разі необхідності); відомості про законних представників, які супроводжують малолітню дитину, недієздатних осіб або осіб, дієздатність яких обмежена, та осіб, зазначених в абзаці дев`ятому пункту 2 цього Порядку; відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання; адреса, за якою з особою може здійснюватися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та контактний номер телефону; обставини, що спричинили внутрішнє переміщення; відомості про житлові, соціальні, медичні, освітні та інші потреби; відомості про наявність інвалідності та потребу в технічних та інших засобах реабілітації; відомості про місце навчання/виховання дитини (найменування закладу); відомості про працевлаштування, освіту, спеціалізацію за професійною освітою, посаду, професію; серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України або відомості з єДокумента, або свідоцтва про народження, або тимчасового посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, посвідки на постійне/тимчасове проживання, або іншого документа, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України, крім довідки про звернення за захистом в Україні), унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності); серія та номер свідоцтва про народження дитини; реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Відповідальним за достовірність відомостей, що містяться в заяві про взяття на облік, є заявник.

Відповідно до пункту 7-1 Порядку № 509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін, Мінцифри подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону (крім осіб, які є власниками пошкодженого або знищеного житлового приміщення (до відновлення такого житлового приміщення) внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації, і подали заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний вебпортал електронних послуг) приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Уповноважений орган або уповноважена особа територіальної громади / центру надання адміністративних послуг на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки.

Пунктом 7-2 Порядку № 509 визначено, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється прийняття рішення про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Абзацом першим, другим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі - Постанова № 637) у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, установлено, що призначення та продовження виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття та Пенсійного фонду України внутрішньо переміщеним особам, крім осіб, зазначених в абзаці вісімнадцятому пункту 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312), - із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 13 березня 2022 р. № 269 та від 20 березня 2022 р. № 332, (далі - внутрішньо переміщені особи) здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з зазначеним Порядком. Призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) (далі - пенсії) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення

Відповідно до абзацу двадцять другого пункту 1 Постанови № 637 припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або територіальними органами Пенсійного фонду України згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (Офіційний вісник України, 2016 р., № 47, ст. 1702).

Згідно з абзацом двадцять четвертим пункту 1 Постанови № 637 (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) у разі надходження до Пенсійного фонду України або до його територіальних органів інформації від Адміністрації Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Служби безпеки, Національної поліції, Державної міграційної служби, Міністерства фінансів, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що особа повернулась до покинутого місця постійного проживання, або особою подано документи, що містять недостовірні відомості для призначення (відновлення, продовження виплати) пенсії, виплата пенсії продовжується після особистого звернення особи, проходження ідентифікації у порядку, визначеному в абзаці четвертому цього пункту, з урахуванням даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та за відсутності підстав, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (абзац двадцять шостий пункту 1 Постанови № 637.

Відповідно до пункту 1.2 Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 12.12.2018 № 27 (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок № 27), внутрішньо переміщені особи мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105 безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду) або їх відділеннях за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (далі - довідка про взяття на облік), з дотриманням вимог Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 (далі - Порядок № 365), та постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі - постанова КМУ № 637).

Пунктом 1.4 Порядку № 27 визначено, що призначення, продовження (відновлення) та припинення страхових виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюється на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах рад (далі - Комісії).

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Щодо позовних вимог в частині визнати протиправним та скасування рішення УСЗН Ізюмської міської ради від 28 липня 2023 року № 2796/107-вс «Про зняття з обліку та скасування дії довідок внутрішньо переміщених осіб», суд зазначає таке.

З вище наведених норм Закону № 1706-VII та Порядку № 509 слідує, що дія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи може бути скасована за рішенням керівника структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи, у разі отримання від МВС, Національної поліції, ДМС, СБУ, Адміністрації Держприкордонслужби, Мінфіну, Мінцифри інформації про наявність підстав, визначених у статті 12 вказаного Закону, у тому числі й про подання внутрішньо переміщеною особою недостовірних відомостей (пункт 5 частини першої статті 12 Закону № 1706-VII).

Крім того положеннями статті 12 Закону № 1706-VII визначено, що в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування може бути отримана інформація, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, тобто про наявність підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначених у пункті 3 частини першої статті 12 Закону № 1706-VII.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, про що УСЗН Ізюмської міської ради йому видано довідку від 23 серпня 2016 року № .

Згідно із цією довідкою фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 .

Рішенням УСЗН Ізюмської міської ради від 28 липня 2023 року № 2796/107-вс «Про зняття з обліку та скасування дії довідок внутрішньо переміщених осіб» скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 від 23 серпня 2016 року № 6337-26632 та внесено відомості до ПК «ІСОІ ВПО».

Зі змісту цього рішення встановлено, що в результаті обміну інформацією між органами місцевого самоврядування громади встановлений факт надання завідомо недостовірних даних під час реєстрації ВПО, а саме проживання/реєстрації за вказаною адесою, які не відповідають дійсності.

Рішення прийнято відповідно до пункту 5 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно з яким підставою для скасування дії довідки про взяття на облік ВПО та внесення відомостей про це в інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, є надання завідомо недостовірних відомостей.

Тобто наведені обставини свідчать, що УСЗН Ізюмської міської ради прийнято рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 5 частини першої статті 12 Закону № 1706-VII подання внутрішньо переміщеною особою недостовірних відомостей, на підставі інформації, отриманої від неповноважного на її надання суб`єкта органів місцевого самоврядування громади.

Таким чином судом встановлено, що, прийнявши рішення від 28 липня 2023 року № 2796/107-вс про скасування дії довідки, УСЗН Ізюмської міської ради діяло не на підставі, в порядку та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до абзаців першого-другого статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Позивач заперечує подання ним до УСЗН Ізюмської міської ради будь-яких недостовірних даних під час отримання довідки внутрішньо переміщеної особи.

Всупереч наведених положень КАС України УСЗН Ізюмської міської ради до суду не надано жодного доказу правомірності прийнятого ним рішення, а також не виконано вимоги ухвал від 10 червня та від 05 липня 2024 року в частині зобов`язання відповідача надати суду докази, зокрема, документи та матеріали, що стали підставою для прийняття рішення від 28 липня 2023 року № 2796/107-вс «Про зняття з обліку та скасування дії довідок внутрішньо переміщених осіб» відносно ОСОБА_1 .

За відсутності витребуваних документів та матеріалів, суд не може підтвердити, що рішення УСЗН Ізюмської міської ради від 28 липня 2023 року № 2796/107-вс прийнято із дотриманням критеріїв правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, визначених в частині другій статті 2 КАС України, тому визнає оскаржуване рішення протиправним та скасовує, а позовні вимоги в цій частині задовольняє.

Твердження представника позивача, що УСЗН Ізюмської міської ради не мало правових підстав для прийняття оскаржуваного рішення до 30 липня 2023 року, тобто протягом 30 днів з дня відміни карантину, судом відхиляються як безпідставні, оскільки відповідно до пункту 7-2 Порядку № 509 така заборона була введена для прийняття рішень про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з підстави, визначеної пунктом 3 частини першої статті 12 Закону № 1706-VII - отримання інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, а не з підстави, визначеної пунктом 5 цього Закону.

Вирішуючи позовні вимоги в частині щодо припинення ГУПФУ в Харківській області з 01 січня 2024 року виплати позивачу пенсії та страхових виплат, суд виходить з такого.

З вище наведених правових норм слідує, що частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV та частиною першою статті 40 Закону № 1105-XIV визначено вичерпні переліки підстав для припинення виплати пенсії та страхових виплат. Цими переліками передбачена можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

У свою чергу Постановою № 637, Порядком № 27 визначено умови призначення та продовження виплати пенсій та страхових виплат внутрішньо переміщеним особам - знаходження внутрішньо переміщеної особи на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою, у разі її отримання.

З матеріалів справи та відзиву судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Харківській області як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV, та щомісячних страхових виплат, призначених відповідно до Закону № 1105-XIV.

Припинення з 01 січня 2024 року нарахування та виплати позивачу пенсії та страхових виплат відбулося у зв`язку з отриманням ГУПФУ в Харківській області інформації про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 .

Так, листом від 04 серпня 2023 року № 02-04/2302ВС УСЗН Ізюмської міської ради повідомило начальнику ГУПФУ в Харківській області про скасування дії довідок ВПО на підставі протоколу № 61 засідання Робочої групи з питань постановки та зняття з обліку ВПО при УСЗН Ізюмської міської ради, у тому числі й ОСОБА_1 (номер 98 у списку осіб, який є додатком до цього листа).

Проте статтями 49 Закону № 1058-IV та статтею 40 Закону № 1105-XIV не передбачено такої підстави для припинення виплати пенсії та щомісячних страхових виплат, як скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

До спірних правовідносин суд вважає неможливим застосувати постанови Кабінету Міністрів України, якими встановлений порядок продовження та поновлення пенсійних та страхових виплат, з огляду на таке.

Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент Верховна Рада України, до повноважень якого належить прийняття законів.

У свою чергу, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню. За загальним правилом «закон» це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури парламентом та регулює найважливіші суспільні відносини. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін.

У свою чергу, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Отже, право особи на отримання пенсії та страхових виплат (у тому числі за минулий час), як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України, а тому обмеження такого права можливо лише на підставі законів, що приймаються Верховною Радою України.

Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України не є законом, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, і у сфері спірних правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV та Законом № 1105-XIV, та не можуть застосовуватись до спірних правовідносин.

Відповідно, встановлення постановами Кабінету Міністрів України інших підстав для припинення виплати пенсії та страхових виплат, відмінних від визначених частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV та частиною першою статті 40 Закону № 1105-XIV, не є іншим випадком, передбаченим законом, у розумінні пункту 5 частини першої статті 49 цього Закону та пунктом 8 частини першої статті 40 Закону № 1105-XIV.

Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що ГУПФУ в Харківській області рішення про припинення позивачу виплати пенсії з 01 січня 2024 року не приймалося, що також суперечить положенням статті 49 Закону № 1058-IV та свідчить про припинення виплати пенсії не у спосіб, визначений законом.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку, що припинення позивачу з 01 січня 2024 року виплати пенсії та щомісячних страхових виплат здійснено ГУПФУ в Харківській області за відсутності підстав, передбачених частинами першими статті 49 Закону № 1058-IV та 40 Закону № 1105-XIV, або підстав, передбачених іншим законом, та не у спосіб, визначений частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, а отже такі дії відповідача є протиправними.

Таким чином, позивач з 01 січня 2024 року, не отримує пенсію та страхові виплати з вини відповідача. Відповідно, суми пенсії та страхових виплат, невиплачені позивачу з вини ГУПФУ в Харківській області, мають бути виплачені позивачу за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Отже суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині визнання протиправними дій ГУПФУ в Харківській області щодо припинення нарахування та виплати позивачу пенсії та щомісячних страхових виплат з 01 січня 2024 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як наслідок задоволення цих основних вимог, підлягають задоволенню й похідні від них вимоги щодо зобов`язання ГУПФУ в Харківській області поновити позивачу нарахування та виплату пенсії та щомісячних страхових виплат з 01 січня 2024 року із виплатою заборгованості, яка виникла за період з 01 січня 2024 року по дату відновлення виплати пенсії та щомісячних страхових виплат.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, за встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі пункту 1 частини першої статті 371 КАС України, яким закріплено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць, рішення суду слід звернути до негайного виконання у межах суми стягнення пенсії та щомісячних страхових виплат за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк (частина перша статті 133 КАС України).

Згідно з частиною другою статті 133 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Ухвалою про відкриття провадження у справі відстрочено позивачу до ухвалення судового рішення у справі сплату судового збору у розмірі 2906,88 грн, як за три вимоги немайнового характеру із застосуванням коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, дві з яких сформовані позивачем до ГУПФУ в Харківській області, а одна - до УСЗН Ізюмської міської ради.

З огляду на те, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідачів, а позов підлягає задоволенню, судовий збір у розмірі 968,96 грн до Державного бюджету України належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УСЗН Ізюмської міської ради, а у розмірі 1937, 92 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Харківській області.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 94, 132, 133, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: 61022, місто Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, код за ), Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради (місцезнаходження: 64309, Харківська область, Ізюмський район, місто Ізюм, вулиця Покровська, будинок 32, код за ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради від 28 липня 2023 року № 2796/107-вс «Про зняття з обліку та скасування дії довідок внутрішньо переміщених осіб».

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії та щомісячних страхових виплат з 01 січня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії і щомісячних страхових виплат з 01 січня 2024 року із виплатою заборгованості, яка виникла за період з 01 січня 2024 року по дату відновлення виплати пенсії та щомісячних страхових виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1937, 92 грн (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім гривень 92 коп.).

Рішення суду звернути до негайного виконання у межах суми стягнення пенсії та щомісячних страхових виплат за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова