Справа № 580/7190/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

29 липня 2024 року справа № 580/7190/24

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

22.07.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій, які полягають у застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова №704) при нарахуванні йому грошового забезпечення з 29 січня 2020 року до 25 червня 2024 року (щомісячного грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2024 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2023 роки) з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п.4 Постанови №704;

зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити йому грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, усі щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення, одноразову грошову допомогу на оздоровлення, грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань) за період з 29.01.2020 до 31.12.2020 із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 Постанови №704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовими званнями шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити йому грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, усі щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення, одноразову грошову допомогу на оздоровлення, грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань) за період з 01.01.2021 до 31.12.2021 із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 Постанови №704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовими званнями шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14, з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити йому грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, усі щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення, одноразову грошову допомогу на оздоровлення, грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань) за період з 01.01.2022 до 31.12.2022 із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 Постанови №704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовими званнями шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити йому грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, усі щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення, одноразову грошову допомогу на оздоровлення, грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань) за період з 01.01.2023 до 31.12.2023 із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 Постанови №704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовими званнями шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити йому грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, усі щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення, одноразову грошову допомогу на оздоровлення, грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань) за період з 01.01.2024 до 25.06.2024 із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 Постанови №704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовими званнями шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2024 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 з урахуванням раніше виплачених сум.

Обґрунтовуючи зазначив, що позивач проходив військову службу у відповідача. Виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення наказом відповідача від 25.06.2024. Грошове забезпечення за вказаний період служби відповідач виплатив виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018. Вважає, що такі дії відповідача суперечать нормам чинного законодавства, оскільки з 29.01.2020 - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18 виникли підстави для встановлення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до вказаної вище постанови КМУ.

До позовної заяви додав заяву, в якій просив поновити строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою та прийняти її до розгляду (далі Заява). Обґрунтовуючи зазначив, що до 19.07.2022 Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених ст.233 КЗпП України, на строк дії такого карантину. Вважає, що спірні правовідносини до 18.07.2022 не були обмежені строками звернення до суду, з 19.07.2022 до 30.06.2023 - не обмежені з огляду на дію карантину на території України. Посилався на воєнний стан. Вказав, що з 29.04.2016 до 25.06.2024 проходив службу у Збройних Силах України та безпосередньо приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, що підтверджується довідками відповідача. Тому не мав можливості вчасно звернутися до суду зі вказаним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

У вказаному контексті суд акцентує, що суми коштів, які належать особі при звільненні, не є ідентичними поняттю щомісячне грошове забезпечення.

Предмет спору стосується грошового забезпечення позивача, яке виплачувалося йому щомісячно, за період з 29 січня 2020 року до 25.06.2024. Тому протягом 3 місяців з дати його отримання позивач мав право звернутися з позовом щодо вірного його розрахунку. Тобто, звертаючись до суду 18.07.2024, позивач пропустив строк звернення до суду щодо оскарження щомісячного грошового забезпечення за період 29.01.2020-01.04.2024, а за травень-червень 2024 року - строк не пропущений. Крім того, оскарження грошової допомоги з пропуском строку стосується 2020-2023 року та, зважаючи, що наказом про звільнення позивача доручено виплатити грошову допомогу лише за 2024 рік, - оскарження грошової допомоги за 2024 рік позивач здійснює з дотримання строку звернення до суду. Аналогічно щодо матеріальної допомоги, а саме за 2020-2023 роки строк звернення до суду позивачем пропущено.

З огляду на зазначене суд враховує таке.

Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.06.2024 №188 підтверджується, що з 25.06.2024 позивач виключений із списків особового складу частини, усіх видів забезпечення та йому наказано виплатити відповідні суми грошового забезпечення за 2024 рік, які не повністю входять у склад заявленого в цій справі предмета позову. Зверненням щодо перерахунку грошового забезпечення позивачу за спірний період позивач звернувся 01.07.2024. Доказів звернення раніше вказаної дати не додані Отже, лише з 01.07.2024 позивач почав вчиняти активні дії щодо нарахування та виплати йому грошового забезпечення за вказаний вище період. До вказаної дати позивач не вчиняв дій щодо реалізації свого права на отримання зазначеного вище грошового забезпечення. Крім того, суд урахував, що позивач у позовній заяві не вказав про затримання відповідачем нарахування та виплати йому за спірний період грошового забезпечення.

Отже, отримуючи щомісячно на картковий рахунок грошове забезпечення (заробітну плату) за спірний період, а саме з 29.01.2020 до 25.06.2024, позивач точно знав про розмір отриманого грошового забезпечення та протягом 3 місяців мав право звернутися до відповідача зі вказаним вище предметом спору. Позивач пропустив строк на звернення до адміністративного суду щодо вказаної вище частини позовних вимог і зобов`язаний надати суду обґрунтовану заяву про поновлення порушеного строку, в якій обґрунтувати для цього підстави, зазначити доводи поважності тому причин і надати докази.

Відповідно до ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Отже, поновлення строку звернення до суду є правом суду, а не обов`язком та такий строк може бути поновлений, якщо він пропущений з поважних причин.

Водночас суд урахував, що в Україні на підставі постанови Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 09.12.2020 №1236 у редакції постанови від 27.05.2022 діяли карантинні обмеження з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Постановою від 27 червня 2023 року № 651 Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 Кабінет Міністрів України відмінив з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (далі Указ №64/2022), затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому його дія подовжена.

Позивач не довів, що вказані обставини стали перешкодою належному судовому захисту його прав.

Згідно з посвідченням від 10.07.2017 серії НОМЕР_4 позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Довідками відповідача від 25.06.2024 №383 та №384, від 27.06.2024 №392 підтверджується, що позивач у періоди, зокрема, з 05.11.2019 до 11.01.2020, з 28.01.2021 до 30.05.2021, з 17.07.2021 до 24.02.2022, з 24.02.2022 до 28.07.2022, з 02.11.2022 до 31.11.2022 безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. Вказані обставини та докази підтверджують доводи позивача про поважність причин неможливості звернення до суду протягом 2019-2022 років щодо неналежного розміру грошового забезпечення, грошової допомоги та матеріальної допомоги за вказані вище періоди. Проте не підтверджені причини пропуску строку звернення до суду за увесь 2023 рік.

Врахувавши викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення Заяви щодо поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

Водночас згідно з ч.2 ст.122 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов згідно з ч.1 ст.123 КАС України залишається без руху.

Викладені у позові та Заяві доводи не стосуються об`єктивних факторів, свідчать про необґрунтоване зволікання позивача щодо звернення до відповідача та суду щодо нарахування та виплати йому за період за увесь 2023 рік до дня виключення зі списків частини (25.06.2024) грошового забезпечення, а отже, не обґрунтовані. Тобто, за змістом не містить посилань на обставини, які перешкодили своєчасно звернутися до суду.

Врахувавши викладене суд дійшов висновку, що позовна заява має недоліки, що перешкоджають відкриттю провадження у справі, а підстави про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказані у Заяві, не є поважними щодо частини позовних вимог. Тому наявні підстави залишити її без руху та зобов`язати позивача надати обґрунтовану заяву щодо поновлення пропущеного строку на звернення до суду зі вказівкою поважних причин його пропуску та надати докази щодо фактів і обставин, які об`єктивно перешкодили йому своєчасно звернутися в суд із позовом.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З метою забезпечення права позивача на судовий захист своїх прав та інтересів наявні підстави надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання ухвали шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку з викладенням об`єктивних обставин і фактів, що перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду, та надати підтверджуючі докази їх існування, або допустимо зменшити позовні вимоги подавши заяву з позовними вимогами в межах 3-місячного строку, оформленої з урахуванням вимог ст.ст.160-165 КАС України для позовних заяв.

Керуючись ст. ст.2-20, 122-133, 160-161, 169, 171, 243, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. У задоволенні заяви вх. від 22.07.2024 ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовити повністю.

Позовну заяву ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

2. Позивачу надати строк 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення викладених у мотивувальній частині ухвали недоліків позовної заяви.

3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

5. Копію ухвали направити позивачу.

Суддя Анжеліка БАБИЧ