Справа № 600/1718/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/1718/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Віктор-Ком Імпекс» до Чернівецької митниці Державної митної служби України про визнання протиправними і скасування рішень,

У С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Віктор-Ком Імпекс» звернулося до суду з позовом до Чернівецької митниці Державної митної служби України про визнання протиправними і скасування рішень.

Позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Чернівецької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000752/2 від 25 грудня 2023 року, №UA408000/2024/000020/2 від 04 січня 2024 року, №UА408000/2024/000022/2 від 05 січня 2024 року, №UA408000/2024/000719/2 від 08 січня 2024 року, №UA408000/2024/000023/2 від 08 січня 2024 року, №UА408000/2024/000024/2 від 08 січня 2024 року, №UA408000/2024/000029/2 від 08 січня 2024 року.

В обґрунтування протиправності оскаржуваних рішень позивач посилається на те, що ним у відповідності до вимог Митного кодексу України при поданні електронних митних декларацій надані всі необхідні документи та достатні відомості, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів. Позивач вважає, що сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи, на думку контролюючого органу не підтверджували вартості, так як містили розбіжності та не були усунуті шляхом подання всіх додатково витребуваних документів, є необґрунтованими, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур. Позивач з посиланням на висновки Верховного Суду зауважує, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені). Щодо підтвердження оплати за пакування та маркування позивач вказує, що продавець і покупець в договорі чітко узгодили між собою, що вартість тари (упаковки), а також маркування товару включається до ціни товару, яка підлягає сплаті, а тому відомості щодо включення цих складових до митної вартості товарів, як того вимагає ч. 10 ст. 58 МКУ, відсутні. А тому, таке зауваження митного органу не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки згідно умов поставки продавець доставляє вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Стосовно різниці між інвойсом та митною декларацією країни відправлення позивач зазначає, що різниця між вартістю товару у румунській валюті визначеному у інвойсі та митній декларації країни відправлення виникла через курсову різницю. Курсова різниця не може викликати сумнівів, оскільки обумовлена застосуванням декларантом курсу валют банку на день оформлення документів, тим більше не може впливати на числові значення митної вартості товару та її розрахунок. Також позивач посилався на безпідставність висновків відповідача про ненадання документів на підтвердження витрат на транспортування. Так, зокрема, позивач у своєї діяльності використовує власний транспортний засіб, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Таким чином, позивач наполягає на тому, що висновки, зроблені відповідачем, саме у зв`язку із неповним та не об`єктивним вивченням наданих для підтвердження митної вартості товарів документів, на підставі яких винесено необ`єктивні, безпідставні та упереджені оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою суду від 30 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи; витребувано докази.

Згідно матеріалів справи, вказана ухвала суду від 30 квітня 2024 року була надіслана Чернівецькій митниці Державної митної служби в її електронний кабінет, про що працівником апарату суду складено довідку про доставку електронного листа.

Відповідно до частини п`ятої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Згідно частини шостої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Частиною сьомою статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється за наявності в особи електронного кабінету - шляхом надсилання повістки до її електронного кабінету.

Згідно пункту 2 частини першої статті 127 Кодексу адміністративного судочинства України часом вручення повістки вважається день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

Пунктом 2 частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення (частина шоста статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини одинадцятої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у даній справі.

Однак правом подати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не скористався.

Ухвалою суду від 16 травня 2024 року у задоволенні клопотання Чернівецької митниці про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін у даній справі відмовлено.

Подання відповідачем указаного клопотання додатково свідчить про його обізнаність із ухвалою суду від 30 квітня 2024 року та із можливістю подати відзив на даний позов, чого відповідачем у встановлений судом строк не вчинено.

За таких обставин, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Приватне підприємство «Віктор-Ком Імпекс» () зареєстроване як юридична особа з 09 лютого 2007 року із здійсненням основного виду економічної діяльності 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, та перебуває на обліку платників податку на додану вартість з 01 січня 2016 року.

15 березня 2023 року між Приватним підприємством «Віктор-Ком Імпекс» та компанією «SAREROM» (Румунія, муніципалітет Турда) укладено договір купівлі-продажу товару №187/15.03.2023 (реєстраційний номер №1694/15.03.2023), предметом якого є купівля-продаж продуктів, включаючи сіль, в асортименті, кількості, стандартах якості, упаковці тощо, що поставляється FCA Campia Turzii, Румунія та обумовлені в додатках до цієї угоди. Договір укладено строком на 1 рік з 15 березня 2023 року.

Пунктом 8.5 названого вище договору (Розділ VIII. Умови доставки) також передбачено перелік документів, що додаються до доставки товару, а саме: рахунок-фактура, CMR, митна декларація, сертифікат якості, сертифікат походження.

Відповідно до Договору та його додатків сторони домовились про купівлю-продаж солі в асортименті та по ціні в євро, зазначених в додатках. Так, зокрема, сіль кам`яна, рекристалізована, не йодована, розфасована в біг-беги, на момент відправки вантажу становить 150 євро за тонну, сіль таблетована для пом`якшення води в мішках, на момент відправки вантажу становить 225 євро за тонну (відповідно до додатку №1), сіль кам`яна, рекристалізована, не йодована, розфасована в мішки по 25 кг, на момент відправки вантажу становить 170 євро за тонну.

На виконання умов зазначеного Договору здійснено поставку партій товару.

Так, 22 грудня 2023 року Приватне підприємство «Віктор-Ком Імпекс» подало до митного оформлення митну декларацію №23UA42U2 разом з товаро-супровідними документами, а саме: рахунок-фактура (інвойс) №FESAR 3295 від 18 грудня 2023 року; автотранспортна накладна б/н від 18 грудня 2023 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №3705 від 21 грудня 2023 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №187 від 15 березня 2023 року з доповненнями; інші некласифіковані документи; копію митної декларації країни відправлення.

Під час здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією №23UA42U2 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а саме:

- в p. VII договору купівлі-продажу від 15.03.2023 р. №187 йдеться про наявність пакування та маркування. Відомостей щодо включення вартості упаковки та маркування, яка є складовою митної вартості товару, не надано;

- відповідно до п. 6.1 Договору від 15.03.2023 р. ціна буде сплачена покупцем продавцю шляхом платіжного доручення наперед відповідно до рахунку-проформи. Ні проформи, ні платіжних доручень до митного оформлення не подано;

копія митної декларації країни відправлення від 19.12.2023 №23ROCJ1800E0128910 містить числові відомості щодо вартості товару, які не співпадають із заявленими. Роз`яснень не надано;

- товар постачається на умовах FCA RO Campia Turzii. За умовами поставки FCA Продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. При імпорті товарів в Україну на умовах FCA (франко перевізник) до витрат продавця входять: оплата навантажувальних робіт; внутрішні перевезення; експортне мито, митний збір, податки. Таким чином виникає питання щодо включення зазначених складових до митної вартості товарів;

- для підтвердження транспортних витрат надано рахунок-фактуру від 21.12.2023 №3705. Інших документів не надано. Виникає питання щодо умов перевезення, оплати та документального підтвердження числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат.

Відповідно, митним органом визначено митну вартість за резервним методом та зобов`язано ПП «Віктор-Ком Імпекс» подати нову митну декларацію за ціною товару, яка зазначена в Рішенні про коригування митної вартості від 25 грудня 2023 року №UA408000/2023/000752/2.

Так, в названому рішенні відповідачем було визначено митну вартість партії товару у кількості 19920,0 кг на загальну суму 4535,78 євро.

У зв`язку з прийнятим рішенням про коригуванням митної вартості товару №UA408000/2023/000752/2 Чернівецькою митницею було сформовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2023/002443.

З метою пропуску товару позивачем було подано для митного оформлення нову митну декларацію №23UA49U3 від 25 грудня 2023 року, вказавши у графах 12, 45 митної декларації митну вартість, визначену посадовими особами відповідача.

03 січня 2024 року Приватне підприємство «Віктор-Ком Імпекс» подало до митного оформлення митну декларацію №24UA19U2 разом з товаро-супровідними документами, а саме: рахунок-фактура (інвойс) №FESAR 3406 від 29.12.2023, автотранспортна накладна б/н від 29 грудня 2023 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №68 від 02 січня 2024 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №287 від 02 січня 2024 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту), зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №187 від 15 березня 2023 року з доповненнями; копію митної декларації країни відправлення; договір (контракт) на перевезення, інші некласифіковані документи.

Під час здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією №24UA19U2 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а саме:

- в p. VII договору купівлі-продажу від 15.03.2023 р. №187 йдеться про наявність пакування та маркування. Відомостей щодо включення вартості упаковки та маркування, яка с складовою митної вартості товару, не надано;

- відповідно до п. 6.1 договору купівлі продажу від 15.03.2023 р. ціна буде сплачена покупцем продавцю шляхом платіжного доручення наперед відповідно до рахунку-проформи. Ні проформи, ні платіжних доручень до митного оформлення не подано;

- копія митної декларації країни відправлення від 29.12.2023 №23ROCJ1800E0136770 містить числові відомості щодо вартості товару, які не співпадають із заявленими. Роз`яснень не надано;

- товар постачається на умовах FCA RO CampiaTurzii. За умовами поставки FCA Продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. При імпорті товарів в Україну на умовах FCA (франко перевізник) до витрат продавця входять: оплата навантажувальних робіт; внутрішні перевезення; експортне мито, митний збір, податки. В калькуляції від 26.10.2023 №1 заявлено лише про транспортні витрати не перевезення. Таким чином, виникає питання щодо включення вищеперелічених складових до митної вартості. Документів з цього приводу не надано;

- для підтвердження транспортних витрат надано рахунок-фактуру від 02.01.2024 №68 та довідку про транспортні витрати від 02.01.2024 №287. Документів щодо умов перевезення, оплати та документального підтвердження числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат не надано;

- в CMR від 29.12.2023 б/н, перевізником зазначено є Marina Y.V. рахунок від 02.01.2024 №287 виставлені ФОП ОСОБА_1 . Документального підтвердження умов надання послуг та розрахунків між експедитором та перевізником, що можуть вплинути на числове значення експедиційно-транспортних витрат, як складової митної вартості, не надано;

- рахунок від 02.01.2024 №68 містить відомості щодо вартості транспортних послуг по маршруту. Довідка від 02.01.2024 №287 містить відомості щодо вартості транспортно-експедиційних послуг. При цьому, вартість в обох документах однакова. Інших документів щодо вартості безпосередньо експедиторських послуг та критерій експедиторських послуг та критерій розподілу експедиторських послуг та до/після кордону України, не надано. Оскільки довідка про перевезення не є документом первинного бухгалтерського обліку та не містить в переліку документів згідно з наказом МФУ від 24.05.2012 №599, виникає питання щодо документального підтвердження числового значення та розподілу витрат на експедиційні послуги;

- договором транспортного експедування від 19.06.2023 №16-06.23 передбачена наявність письмової заявки, яка до оформлення не надана.

Відповідно, митним органом визначено митну вартість за резервним методом та зобов`язано ПП «Віктор-Ком Імпекс» подати нову митну декларацію за ціною товару, яка зазначена в Рішенні про коригування митної вартості від 04 січня 2024 року №UA408000/2024/000020/2.

Так, у вказаному рішенні відповідачем було визначено митну вартість партії товару у кількості 23875 кг на загальну суму 5448,28 євро.

У зв`язку з прийнятим рішенням про коригуванням митної вартості товару UA408000/2024/000020/2 Чернівецькою митницею було сформовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2024/000026.

З метою пропуску товару позивачем було подано для митного оформлення нову митну декларацію №24UA06U8 від 04 січня 2024 року, вказавши у графах 12, 45 митну вартість, визначену посадовими особами відповідача.

05 січня 2024 року Приватне підприємство «Віктор-Ком Імпекс» подало до митного оформлення митну декларацію №24UA27U0 разом з товаро-супровідними документами, а саме: рахунок-фактура (інвойс) №FESAR 3407 від 29.12.2023, автотранспортна накладна А 934202 від 29 грудня 2023 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №187 від 15 березня 2023 року з доповненнями; копію митної декларації країни відправлення; інші некласифіковані документи, декларація митної вартості.

Під час здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією №24UA27U8 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а саме:

- в p. VII договору купівлі-продажу від 15.03.2023 р. №187 йдеться про наявність пакування та маркування. Відомостей щодо включення вартості упаковки та маркування, яка є складовою митної вартості товару, не надано;

- відповідно до п.6.1 договору купівлі продажу від 15.03.2023 р. ціна буде сплачена покупцем продавцю шляхом платіжного доручення наперед відповідно до рахунку-проформи. Ні проформи, ні платіжних доручень до митного оформлення не подано;

- копія митної декларації країни відправлення від 29.12.2023 №23ROCJ1800E0136801 містить числові відомості щодо вартості товару, які не співпадають із заявленими. Роз`яснень не надано;

- товар постачається на умовах FCA RO Campia Turzii за умовами поставки FCA Продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. При імпорті товарів в Україну на умовах FCA (франко перевізник) до витрат продавця входять: оплата навантажувальних робіт; внутрішні перевезення; експортне мито, митний збір, податки. Б калькуляції від 26.10.2023 №1 заявлено лише про транспортні витрати не перевезення. Таким чином, виникає питання щодо включення вищеперелічених складових до митної вартості. Документів з цього приводу не надано;

- для підтвердження транспортних витрат надано довідку від 29.12.2023 б/н. Інших документів не надано. Довідка про транспортні витрати не є документом первинного бухгалтерського обліку та не містить в переліку документів згідно з наказом МФУ від 24.05.2012 №599, виникає питання щодо документального підтвердження числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат.

Відповідно, митним органом визначено митну вартість за резервним методом та зобов`язано ПП «Віктор-Ком Імпекс» подати нову митну декларацію за ціною товару, яка зазначена в Рішенні про коригування митної вартості.

У рішенні про коригування митної вартості товарів №UA408000/2024/000022/2 від 05 січня 2024 року відповідачем було визначено митну вартість партії товару у кількості 22875 кг на загальну суму 5238,38 євро.

У зв`язку з прийнятим рішенням про коригуванням митної вартості товару UA408000/2024/000022/2 Чернівецькою митницею було сформовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2024/000029.

З метою пропуску товару позивачем через свого декларанта було подано для митного оформлення нову декларацію №24UA12U8 від 05 січня 2024 року, вказавши у графах 12, 45 митну вартість, визначену посадовими особами відповідача.

08 січня 2024 року Приватне підприємство «Віктор-Ком Імпекс» подало до митного оформлення митну декларацію №24UA327U6 разом з товаро-супровідними документами, а саме: рахунок-фактура (інвойс) №FESAR 3417 від 03 січня 2024 року, автотранспортна накладна б/н від 03 січня 2024 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару; доповнення до зовнішньоекономічного договору; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №187 від 15 березня 2024 року з доповненнями; копію митної декларації країни відправлення; інші некласифіковані документи.

Під час здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу Позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією №24UA327U6 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а саме:

- в p.VII договору купівлі-продажу від 15.03.2023 р. №187 йдеться про наявність пакування та маркування. Відомостей щодо включення вартості упаковки та маркування, яка є складовою митної вартості товару, не надано;

- відповідно до п. 6.1 договору купівлі-продажу від 15.03.2023 р. №187 ціна буде сплачена покупцем продавцю шляхом платіжного доручення наперед відповідно до рахунку-проформи. Ні проформи, ні платіжних доручень до митного оформлення не подано;

- копія митної декларації країни відправлення від 04.01.2024 №24ROCJ1800E0000356 містить числові відомості щодо вартості товару, які не співпадають із заявленими. Роз`яснень не надано;

- товар постачається на умовах FCA RO Campia Turzii. За умовами поставки FCA Продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. При імпорті товарів в Україну на умовах FCA (франко перевізник) до втрат продавця входять: оплата навантажувальних робіт; внутрішні перевезення; експортне мито, митний збір, податки. В калькуляції від 26.10.2023 №1 заявлено лише про транспортні витрати не перевезення. Таким чином, виникає питання щодо включення вищеперелічених складових до митної вартості. Документів з цього приводу не надано;

- для підтвердження транспортних витрат надано довідку від 04.01.2024 №б/н. Інших документів не надано. Довідка про транспортні витрати не є документом первинного бухгалтерського обліку та не міститься в переліку документів згідно з наказом МФУ від 24.05.2012 №599. Інших документів не надано. Так, відсутнє документальне підтвердження щодо умов перевезення, оплати та числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат.

Відповідно, митним органом визначено митну вартість за резервним методом та зобов`язано ПП «Віктор-Ком Імпекс» подати нову мигну декларацію за ціною товару, яка зазначена в Рішенні про коригування митної вартості від 08 січня 2024 року №UA408000/2024/000030/2.

Так, у названому рішенні відповідачем було визначено митну вартість партії товару у кількості 23000 кг на загальну суму 5287,70 євро.

У зв`язку з прийнятим рішенням про коригуванням митної вартості товару №UA408000/2024/000030/2 Чернівецькою митницею було сформовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408020/2024/000055.

З метою пропуску товару позивачем було подано для митного оформлення нову митну декларацію №24UA11U6 від 08 січня 2024 року, вказавши у графах 12, 45 митну вартість, визначену посадовими особами відповідача.

05 січня 2024 року Приватне підприємство «Віктор-Ком Імпекс» подало до митного оформлення митну декларацію №24UA49U5 разом з товаро-супровідними документами, а саме: рахунок-фактура (інвойс) №FESAR 3419 від 04.01.2024, автотранспортна накладна б/н від 04 січня 2024 року; калькуляція транспортних витрат; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №187 від 15 березня 2024 року з доповненнями; копію митної декларації країни відправлення; інші некласифіковані документи.

Під час здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією №24UA49U5 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а саме:

- в p.VII договору купівлі-продажу від 15.03.2023 р. №187 йдеться про наявність пакування та маркування. Відомостей щодо включення вартості упаковки та маркування, яка є складовою митної вартості товару, не надано;

- відповідно до п.6.1 договору купівлі продажу від 15.03.2023 р. ціна буде сплачена покупцем продавцю шляхом платіжного доручення наперед відповідно до рахунку-проформи. Ні проформи, ні платіжних доручень до митного оформлення не подано;

- копія митної декларації країни відправлення від 04.01.2024 №24ROCJ1800E0000455 містить числові відомості щодо вартості товару, які не співпадають із заявленими в інвойсі. Роз`яснень не надано;

- товар постачається на умовах FCA RO Campia Turzii. За умовами поставки FCA Продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. При імпорті товарів в Україну на умовах FCA (франко перевізник) до витрат продавця входять: оплата навантажувальних робіт; внутрішні перевезення; експортне мито, митний збір, податки. В калькуляції від 26.10.2023 №1 заявлено лише про транспортні витрати не перевезення. Таким чином, виникає питання щодо включення вищеперелічених складових до митної вартості. Документів з цього приводу не надано;

- для підтвердження транспортних витрат надано калькуляцію на транспортні витрати по перевезенню вантажу власним транспортним засобом від 05.01.2024 №1, яка не відповідає вимогам МФУ від 24.05.2012 №599. Інших документів не надано. Виникає питання щодо умов перевезення, оплати та документального підтвердження числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат.

Відповідно, митним органом визначено митну вартість за резервним методом та зобов`язано ПП «Віктор-Ком Імпекс» подати нову митну декларацію за ціною товару, яка зазначена в Рішенні про коригування митної вартості від 08 січня 2024 року №UA408000/2024/000023/2.

Так, указаним рішенням відповідачем було визначено митну вартість партії товару у кількості 23000 кг на загальну суму 5271,60 євро.

У зв`язку з прийнятим рішенням про коригуванням митної вартості товару UA408000/2024/000023/2 Чернівецькою митницею було сформовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408020/2024/000046.

З метою пропуску товару позивачем через свого декларанта було подано для митного оформлення нову митну декларацію №24UA92U7 від 08.01.2024, вказавши у графах 12, 45 митну вартість, визначену посадовими особами відповідача.

06 січня 2024 року Приватне підприємство «Віктор-Ком Імпекс» подало до митного оформлення митну декларацію №24UA09U0 разом з товаро-супровідними документами, а саме: рахунок-фактура (інвойс) №FESAR 3424 від 04.01.2024, автотранспортна накладна б/н від 05 січня 2024 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №187 від 15 березня 2023 року з доповненнями; копію митної декларації країни відправлення; сертифікат з перевезення (походження) товару, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги, документ, що підтверджує вартість товару, інші некласифіковані документи.

Під час здійснення Відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією №24UA09U0 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а саме:

- в p.VII договору купівлі-продажу від 15.03.2023 р. №187 йдеться про наявність пакування та маркування. Відомостей щодо включення вартості упаковки та маркування, яка є складовою митної вартості товару, не надано;

- відповідно до п.6.1 договору купівлі продажу від 15.03.2023 р. ціна буде сплачена покупцем продавцю шляхом платіжного доручення наперед відповідно до рахунку-проформи. Ні проформи, ні платіжних доручень до митного оформлення не подано;

- копія митної декларації країни відправлення від 05.01.2024 №24ROIS2700E0109423 містить числові відомості щодо вартості товару, які не співпадають із заявленими. Роз`яснень не надано;

- товар постачається на умовах FCA RO Campia Turzii. За умовами поставки FCA Продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. При імпорті товарів в Україну на умовах FCA (франко перевізник) до витрат продавця входять: оплата навантажувальних робіт; внутрішні перевезення; експортне мито, митний збір, податки. В калькуляції від 26.10.2023 №1 заявлено лише про транспортні витрати не перевезення. Таким чином, виникає питання щодо включення вищеперелічених складових до митної вартості. Документів з цього приводу не надано;

- для підтвердження транспортних витрат надано рахунок №3 від 06.01.2024 та довідку від 06.01.2024 №3. Документів щодо умов перевезення, оплати та документального підтвердження числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат не надано.

Відповідно, митним органом визначено митну вартість за резервним методом та зобов`язано ПП «Віктор-Ком Імпекс» подати нову митну декларацію за ціною товару, яка зазначена в Рішенні про коригування митної вартості від 08 січня 2024 року №UA408000/2024/000024/2.

У вказаному рішенні відповідачем було визначено митну вартість партії товару у кількості 23000 кг на загальну суму 5271,60 євро.

У зв`язку з прийнятим рішенням про коригуванням митної вартості товару №UA408000/2024/000024/2, Чернівецькою митницею було сформовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2024/000047.

З метою пропуску товару позивачем через свого декларанта було подано для митного оформлення нову митну декларацію №24UA95U4 від 08 січня 2024 року, вказавши у графах 12, 45 митну вартість, визначену посадовими особами відповідача.

08 січня 2024 року Приватне підприємство «Віктор-Ком Імпекс» подало до митного оформлення митну декларацію №24UA99U0 разом з товаро-супровідними документами, а саме: рахунок-фактура (інвойс) №FESAR 3447 від 05.01.2024, автотранспортна накладна б/н від 05 січня 2024 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги; документ, що підтверджує вартість перевезення товару; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №187 від 15 березня 2023 року з доповненнями; копію митної декларації країни відправлення; інші некласифіковані документи.

Під час здійснення Відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією №24UA99U0 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а саме:

- в p. VII договору купівлі-продажу від 15.03.2023 р. №187 йдеться про наявність пакування та маркування. Відомостей щодо включення вартості упаковки та маркування, яка є складовою митної вартості товару, не надано;

- відповідно до п. 6.1 договору купівлі продажу від 15.03.2023 р. піна буде сплачена покупцем продавцю шляхом платіжного доручення наперед відповідно до рахунку-проформи. Ні проформи, ні платіжних доручень до митного оформлення не подано;

- копія митної декларації країни відправлення від 07.01.2024 №24ROIS2700E0000538 містить числові відомості щодо вартості товару, які не співпадають із заявленими. Роз`яснень не надано;

- товар постачається на умовах FCA RO Campia Turzii. За умовами поставки FCA Продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення дія експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. При імпорті товарів в Україну на умовах FCA (франко перевізник) до витрат продавця входять: оплата навантажувальних робіт; внутрішні перевезення; експортне мито, митний збір, податки. В калькуляції від 26.10.2023 №1 заявлено лише про транспортні витрати не перевезення. Таким чином, виникає питання щодо включення вищеперелічених складових до митної вартості. Документів з цього приводу не надано;

- для підтвердження транспортних витрат надано рахунок №СФ-0000001 від 08.01.2024 року та довідку від 08.01.2024 №08-01-24. Документів щодо умов перевезення, оплати та документального підтвердження числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат не надано.

Відповідно, митним органом визначено митну вартість за резервним методом та зобов`язано ПП «Віктор-Ком Імпекс» подати нову митну декларацію за ціною товару, яка зазначена в Рішенні про коригування митної вартості від 08 січня 2024 року №UA408000/2024/000029/2.

У названому рішенні відповідачем було визначено митну вартість партії товару у кількості 23025 кг на загальну суму 5293,45 євро.

У зв`язку з прийнятим рішенням про коригуванням митної вартості товару №UA408000/2024/000029/2 Чернівецькою митницею було сформовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408020/2024/000052.

З метою пропуску товару позивачем через свого декларанта було подано для митного оформлення нову митну декларацію №24UA07U6 від 08 січня 2024 року, вказавши у графах 12, 45 митну вартість, визначену посадовими особами відповідача.

За таких обставин, не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000752/2 від 25 грудня 2023 року, №UA408000/2024/000020/2 від 04 січня 2024 року, №UА408000/2024/000022/2 від 05 січня 2024 року, №UA408000/2024/000030/2 від 08 січня 2024 року, №UA408000/2024/000023/2 від 08 січня 2024 року, №UА408000/2024/000024/2 від 08 січня 2024 року, №UA408000/2024/000029/2 від 08 січня 2024 року, Приватне підприємство «Віктор-Ком Імпекс» звернулося до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року №4495-VI (далі МК України в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною першою та другою статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до положень статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно положень статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

За змістом статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої та третьої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно положень статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

При цьому, враховуючи фактичні обсяги партії товарів, для визначення митної вартості використовується найменша вартість із альтернативних, згідно наявної у митного органу інформації.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції таких органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Витребування документів, визначених частиною третьою статті 53 МК України, може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо заявленої митної вартості товару, а саме: якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України: 1) містять розбіжності; 2) містять наявні ознаки підробки; 3) не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 4) не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поряд з цим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

Наведені висновки узгоджуються з правовим висновками, викладеними у подібних правовідносинах як Верховним Судом України у судових рішеннях від 31 березня 2015 року у справі №21-127а15, від 02 червня 2015 року у справі №21-498а15, так і Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №809/1884/16, від 14 серпня 2018 року у справі №826/5868/16.

Згідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів вбачається, що при перевірці заявленої позивачем митної вартості товару відповідач дійшов висновку про те, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме:

1) в розділі VII Договору купівлі-продажу від 15.03.2023 №187 йдеться про наявність пакування та маркування. Відомостей щодо включення вартості упаковки та маркування, яка є складовою митної вартості товару не надано;

2) відповідно до п. 6.1. Договору купівлі продажу від 15.03.2023 №187 ціна буде сплачена покупцем продавцю шляхом платіжного доручення наперед відповідно до рахунку проформи. Ні проформи, ні платіжних доручень до митного оформлення не подано;

3) товар постачається на умовах FCA RO Campia Turzii/FCA RO Dornesti. За умовами поставки FCA Продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. При імпорті товарів в Україну на умовах FCA (франко перевізник) до витрат продавця входять: оплата навантажувальних робіт; внутрішні перевезення; експортне мито, митний збір, податки. Таким чином, виникає питання щодо включення зазначених складових до митної вартості. Документів з цього приводу не надано;

4) копії митних декларацій країни відправлення містять числові відомості щодо вартості, які не співпадають із заявленими в інвойсі. Роз`яснень не надано;

5) для підтвердження транспортних витрат надано рахунок-фактуру від 21 грудня 2023 року №3705. Інших документів не надано. Виникає питання щодо умов перевезення, оплати та документального підтвердження числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат (МД №23UA42U2 від 22 грудня 2023 року);

6) відносно товару, задекларованого в МД №24UA19U2 від 03 січня 2024 року: для підтвердження транспортних витрат надано рахунок-фактуру від 02.01.2024 №68 та довідку про транспортні витрати від 02.01.2024 №287. Документів щодо умов перевезення, оплати та документального підтвердження числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат не надано; в CMR від 29.12.2023 б/н, перевізником зазначено є Marina Y.V. рахунок від 02.01.2024 №287 виставлені ФОП ОСОБА_1 . Документального підтвердження умов надання послуг та розрахунків між експедитором та перевізником, що можуть вплинути на числове значення експедиційно-транспортних витрат, як складової митної вартості, не надано; рахунок від 02.01.2024 №68 містить відомості щодо вартості транспортних послуг по маршруту. Довідка від 02.01.2024 №287 містить відомості щодо вартості транспортно-експедиційних послуг. При цьому, вартість в обох документах однакова. Інших документів щодо вартості безпосередньо експедиторських послуг та критерій експедиторських послуг та критерій розподілу експедиторських послуг та до/після кордону України, не надано. Оскільки довідка про перевезення не є документом первинного бухгалтерського обліку та не містить в переліку документів згідно з наказом МФУ від 24.05.2012 №599, виникає питання щодо документального підтвердження числового значення та розподілу витрат на експедиційні послуги; договором транспортного експедування від 19.06.2023 №16-06.23 передбачена наявність письмової заявки, яка до оформлення не надана;

7) стосовно товару, задекларованого в МД №24UA27U0 від 04 січня 2024 року: для підтвердження транспортних витрат надано довідку від 29 грудня 2023 року б/н. Інших документів не надано. Довідка про транспортні витрати не є документом первинного бухгалтерського обліку та не міститься в переліку документів згідно з наказом МФУ від 24 травня 2012 року №599. Виникає питання щодо умов перевезення, оплати та документального підтвердження числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат;

8) стосовно товару, задекларованого в МД №24UA27U8 від 08 січня 2024 року: для підтвердження транспортних витрат надано довідку від 04 січня 2024 року №б/н. Довідка не є документом первинного бухгалтерського обліку та не міститься в переліку документів згідно з наказом МФУ від 24 травня 2012 року №599. Інших документів не надано. Так, відсутнє документальне підтвердження щодо умов перевезення, оплати та числового значення додатних до митної вартості транспортних витрат;

9) стосовно товару, задекларованого в МД №24UA49U5 від 05 січня 2024 року: для підтвердження транспортних витрат надано калькуляцію на транспортні витрати по перевезенню вантажу власним транспортним засобом від 05 січня 2024 року №1, яка не відповідає вимогам наказу МФУ від 24 травня 2012 року №599. Інших документів не надано. Виникає питання щодо умов перевезення, оплати та документального підтвердження числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат;

10) стосовно товару, задекларованого в МД №24UA09U0 від 06 січня 2024 року: для підтвердження транспортних витрат надано рахунок від 06 січня 2024 року №3 та довідку від 06 січня 2024 року №3. Документів щодо перевезення, оплати та документального підтвердження числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат не надано;

11) стосовно товару, задекларованого в МД №24UA99U0 від 08 січня 2024 року: для підтвердження транспортних витрат надано рахунок від 08 січня 2024 року №СФ-0000001 та довідку від 08 січня 2024 року №08-01-24. Документів щодо перевезення, оплати та документального підтвердження числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат не надано.

Суд зауважує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень (частина четверта статі 9, частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Однак у ході судового розгляду справи відповідачем, враховуючи у тому числі і неподання ним відзиву на позов, не доведено суду, що виявлені ним у поданих декларантом документах розбіжності дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості (приписи частини третьої статті 53 МК України).

Поряд з цим, згідно обставин справи, декларантом вартість товару була визначена відповідно до основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а саме:

- в МД №23UA42U2 від 22 грудня 2023 року вказано, що вартість ввезеного позивачем товару (сіль придатна для споживання людьми: - Сіль рекристалізована нейодована Розфасована в біт-беги, у кількості 19920 кг) складає 2988 Євро, тобто 0,150 €/кг (2988 Євро / 19920 кг);

- в МД №24UA19U7 від 03 січня 2024 року вказано, що вартість ввезеного позивачем товару (сіль придатна для споживання людьми: - Сіль рекристалізована нейодована Розфасована в біт-беги, у кількості 23875 кг) складає 3581,25 Євро, тобто 0,150 €/кг (3581,25 євро / 23875 кг);

- в МД №23UA27U0 від 04 січня 2024 року вказано, що вартість ввезеного позивачем товару (сіль придатна для споживання людьми: - Сіль рекристалізована нейодована Розфасована в біт-беги, у кількості 22875 кг) складає 3431,25 Євро, тобто 0,150 €/кг (3431,25 євро / 22875 кг);

- в МД №24UA327U8 від 08 січня 2024 року вказано, що вартість ввезеного позивачем товару (сіль придатна для споживання людьми: - Сіль рекристалізована нейодована Розфасована в мішки по 25 кг, у кількості 23000 кг) складає 3910,00 Євро, тобто 0,170 євро/кг (3910,00 євро / 23000 кг);

- в МД №24UA49U5 від 05 січня 2024 року вказано, що вартість ввезеного позивачем товару (сіль придатна для споживання людьми: - Сіль рекристалізована нейодована Розфасована в мішки по 25 кг, у кількості 23500 кг) складає 3910,00 Євро, тобто 0,170 євро/кг (3910,00 євро / 23500 кг);

- в МД №24UA09U0 від 06 січня 2024 року вказано, що вартість ввезеного позивачем товару (сіль придатна для споживання людьми: - Сіль рекристалізована нейодована Розфасована в мішки по 25 кг, у кількості 23000 кг) складає 4600,00 Євро, тобто 0,2 євро/кг (4600,00 € / 23000 кг);

- в МД №24UA99U0 від 08 січня 2024 року вказано, що вартість ввезеного позивачем товару (сіль придатна для споживання людьми: - Сіль рекристалізована нейодована Розфасована в біт-беги, у кількості 23025 кг) складає 3453,75 Євро, тобто 0,150 €/кг (3453,75 € / 23025 кг).

З матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2023 року між Приватним підприємством «Віктор-Ком Імпекс» та компанією «SAREROM» (Румунія, муніципалітет Турда) укладено договір купівлі-продажу товару №187/15.03.2023 (реєстраційний номер №1694/15.03.2023), предметом якого є купівля-продаж продуктів, включаючи сіль, в асортименті, кількості, стандартах якості, упаковці тощо, що поставляється FCA Campia Turzii, Румунія та обумовлені в додатках до цієї угоди. Договір укладено строком на 1 рік з 15 березня 2023 року (пункти 2.1, 3.1 Договору).

Пунктами 5.1-5.3 Договору встановлено, що загальна вартість контракту складається з вартості кожної поставки. Ціна в розбивці за асортиментами товарів зазначена в додатках до цього договору. Валюта платежу та договору євро. Вартість контракту 1000000,00 євро.

Порядок способів оплати та умов, а також упаковки та маркування товару, встановлений розділами VI, VІІ Договору, відповідно до яких ціна підлягає сплаті Покупцем Продавцю шляхом платіжного доручення наперед відповідно до рахунку-проформи. Після оплати ціни Покупець повинен надіслати копію платіжного доручення електронною поштою. Продавець забезпечить належне пакування, що захистити товар під час транспортування від місця відправлення до місця призначення.

Відповідно до пункту 8.1 Договору товар буде доставлено відповідно до INCOTERMS 2010, відповідно до положень, передбачених у додатках та/або замовленнях Покупця, прийнятих продавцем.

Пунктом 8.5 названого вище договору (Розділ VIII. Умови доставки) також передбачено перелік документів, що додаються до доставки товару, а саме: рахунок-фактура, CMR, митна декларація, сертифікат якості, сертифікат походження.

Відповідно до Договору та, зокрема, його додатків сторони домовились про купівлю-продаж солі в асортименті та по ціні в євро, зазначених в додатках. Так, зокрема, сіль кам`яна, рекристалізована, не йодована, розфасована в біг-беги, на момент відправки вантажу становить 150 євро за тонну, сіль таблетована для пом`якшення води в мішках, на момент відправки вантажу становить 225 євро за тонну (відповідно до додатку №1), сіль кам`яна, рекристалізована, не йодована, розфасована в мішки по 25 кг, на момент відправки вантажу становить 170 євро за тонну.

Відповідно до інвойсу FESAR 3295 від 18 грудня 2023 року продавцем виставлено рахунок на оплату за товар сіль придатна для споживання людьми: сіль ре кристалізована нейодована, розфасована в біт-беги на суму 2988,00 Євро.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначення позивачем у МД №23UA42U2 від 22 грудня 2023 року митної вартості товару саме за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) 2988,00 Євро, тобто 0,150 €/кг.

Також згідно інвойсу FESAR 3406 від 29 грудня 2023 року продавцем виставлено рахунок на оплату за товар всього на суму 3581,25 Євро.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначення позивачем у №24UA19U2 від 03 січня 2024 року митної вартості товару саме за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) 3581,25 Євро, тобто 0,150 €/кг.

У відповідності до інвойсу FESAR 3407 від 29 грудня 2023 року продавцем виставлено рахунок на оплату за товар всього на суму 3431,25 Євро.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначення позивачем у №24UA27U0, від 04 січня 2024 року митної вартості товару саме за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) 3431,25 Євро, тобто 0,150 €/кг.

Як вбачається з інвойсу FESAR 3417 від 03 січня 2024 року продавцем виставлено рахунок на оплату за товар всього на суму 3910,00 Євро.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначення позивачем у МД №24UA327U8 від 08 січня 2024 року митної вартості товару саме за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) 3910,00 Євро, тобто 0,170 €/кг.

Відповідно до інвойсу FESAR 3419 від 05 січня 2024 року продавцем виставлено рахунок на оплату за товар всього на суму 3910,00 Євро.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначення позивачем у МД №24UA49U5 від 05 січня 2024 року митної вартості товару саме за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) 3910,00 Євро, тобто 0,170 €/кг.

Згідно інвойсу FESAR 3424 від 04 січня 2024 року продавцем виставлено рахунок на оплату за товар всього на суму 4600,00 Євро.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначення позивачем у №24UA09U0 від 06 січня 2024 року митної вартості товару саме за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) - 4600 Євро, тобто 0,2 €/кг.

Як слідує з інвойсу FESAR 3447 від 05 січня 2024 року продавцем виставлено рахунок на оплату за товар всього на суму 3453,75 Євро.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначення позивачем у МД №23UA99U0 від 08 січня 2024 року митної вартості товару саме за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) 3453,75 Євро, тобто 0,150 €/кг.

Щодо посилань відповідача в оскаржуваних рішеннях про ненадання позивачем відомостей щодо включення вартості упаковки та маркування, яка є складовою митної вартості товару зазначає наступне.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини десятої статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Умовами Договору купівлі-продажу №187/15.03.2023 від 15 березня 2023 року не передбачено додаткові витрати покупця на маркування та пакування товарів, що постачається.

Як вбачається зі змісту інвойсів FESAR 3295 від 18 грудня 2023 року, FESAR 3406 від 29 грудня 2023 року, FESAR 3407 від 29 грудня 2023 року, FESAR 3417 від 03 січня 2024 року, FESAR 3419 від 04 січня 2024 року, FESAR 3424 від 04 січня 2024 року та FESAR 3447 від 05 січня 2024 року, такі також не містять окремо визначеної ціни за маркування та пакування товарів.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що за умовами контракту, маркування та пакування не оплачувалося покупцем окремо від ціни товару, а тому посилання відповідача в оскаржуваних рішеннях на відсутність у поданих позивачем до митного оформлення документах будь-якої інформації щодо включення вартості упаковки та маркування, яка є складовою митної вартості товару є безпідставними.

Такий підхід щодо застосування положень МК України застосовувався неодноразово Верховним Судом, зокрема, у постановах від 9 листопада 2022 року у справі №815/2162/17, від 17 січня 2023 року у справі №160/7901/18, від 18 грудня 2019 року у справі №160/8775/18 та від 01 березня 2023 року №420/18880/21.

Стосовно посилань відповідача в оскаржуваних рішеннях щодо відсутності відомостей щодо оплати за вказаним договором у рахунках-проформах, то такі суд оцінює критично, оскільки фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №815/329/17 та постанові від 12 березня 2019 року у справі №803/3649/15.

Відносно розбіжностей сум в поданих позивачем інвойсах та копіях митних декларацій країни відправлення суд вважає такі посилання в оскаржуваних рішеннях необґрунтованими.

Суд звертає увагу, що згідно вимог пункту 3 частини 2 статті 53 МК України, саме рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа є документами, які підтверджують митну вартість товарів.

Так, у поданих до митного оформлення митних деклараціях та доданих до них інвойсах (серії FESAR) вказано ідентичні суми у валюті євро, що у повній мірі дає можливість співставити партії поставок товару з товаро-супровідними документами.

При цьому, суд вважає цілком обґрунтованими доводи представника позивача стосовно того, що відповідач дійшов помилкового висновку, не врахувавши при цьому курсову різницю. Будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням позивачем ціни товару згідно з документами, виданими йому продавцем. Курсова різниця не може викликати сумнівів, оскільки обумовлена застосуванням декларантом курсу валют банку на день оформлення документів, тим більше не може впливати на числові значення митної вартості товару та її розрахунок.

Суд наголошує, що у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі №804/4680/16 зроблено висновок про те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Крім того, у постанові від 02 червня 2022 року у справі №460/2674/20 Верховним Судом наголошено, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Крім цього в оскаржуваних рішеннях №UA408000/2023/000752/2 від 25 грудня 2023 року, №UА408000/2024/000020/2 від 04 січня 2024 року, №UA408000/2024/000022/2 від 05 січня 2024 року, №UA408000/2024/000030/2 від 08 січня 2024 року, №UА408000/2024/000023/2 від 08 січня 2024 року, №UА408000/2024/000024/2 від 08 січня 2024 року, №UА408000/2024/000029/2 від 08 січня 2024 року митним органом вказано, що для підтвердження транспортних витрат надано: рахунок-фактуру від 21 грудня 2023 №3705, рахунок від 02 січня 2024 року №68 та довідку від 02 січня 2024 року №287, від довідку від 29 грудня 2023 року б/н, довідку від 04 січня 2024 року б/н, калькуляцію на транспортні витрати по перевезенню вантажу власним транспортним засобом від 05 січня 2024 року №1, рахунок від 06 січня 2024 року №3 та довідку від 06 січня 2024 року №3, рахунок від 08 січня 2024 року №СФ-0000001 та довідку від 08 січня 2024 року №08-01-24. Інших документів не надано. Виникає питання щодо умов перевезення, оплати та документального підтвердження числового значення доданих до митної вартості транспортних витрат.

У зв`язку з цим, суд звертає увагу на таке.

Так, на підтвердження перевезення товару, задекларованого в митній декларації №23UA42U2 від 25 грудня 2023 року, позивачем було подано митному органу рахунок на оплату транспортних послуг з перевезення товару за маршрутом м. Campia Turzii (Румунія) м. Чернівці (Україна) №3705 від 21 грудня 2023 року, в якому вказано вартість перевезення клієнту (позивачу) товару транспортними засобами (Cj25psv+СЕ1653XF).

Згідно довідки від 02 січня 2024 року №287 про транспортно-експедиційні послуги, виданої ФОП ОСОБА_1 та яка була надана позивачем до митної декларації №24UA19U2 від 03 січня 2024 року, вартість транспортно-експедиційних послуг при перевезені вантажу за маршрутами: Турда (Румунія) п/п Дякове (Україна), п/п Дякове (Україна) м. Чернівці (Україна) а/м АО5396НО/ММ11JEA в загальній сумі склала 40000,00 грн (20000,00 грн+20000,00 грн). Додатково у довідці вказано, що завантаження проводилось за рахунок вантажовідправника. Страхування вантажу не проводилось.

Також, 02 січня 2024 року ФОП ОСОБА_1 виставлено ПП «Віктор-Ком Імпекс» рахунок №68 за надані транспортні послуги по маршруту: м. Турда (Румунія) п/п Дяково (Україна), п/п Дяково (Україна) м. Чернівці (Україна) (АО5396НО/ММ11JEA) на загальну суму 40000,00 грн (20000,00 грн+20000,00 грн).

Отже, розбіжності між вартістю транспортних послуг, зазначених у довідці від 02 січня 2024 року №287, та рахунку на оплату від 02 січня 2024 року №68 відсутні.

Згідно довідки від 29 грудня 2023 року б/н про транспортні витрати за міжнародним перевезенням, яка була надана позивачем до митної декларації №24UA27U0 від 04 січня 2024 року, витрати по транспортуванню вантажу згідно інвойсу FESAR 3407/29.12.2023 та ЦМР №934202 від 29 грудня 2023 року для автомобіля СЕ4035ВТ, причіп НОМЕР_1 від Кимпія Турзій (Румунія) до митного перетину кордона Дяково (Україна) складає 15000,00 грн та від ПП Дяково (Україна) до Чернівців складає 15000,00 грн з урахуванням навантажувально-розвантажувальних робіт та митних формальностей.

Аналогічна сума транспортних витрат зазначена і у рахунку-фактурі №89 від 29 грудня 2023 року, виданому ФОП ОСОБА_2 замовнику послуг з перевезення вантажу ПП «Віктор-Ком Імпекс» - 30000,00 грн (15000,00 грн+15000,00 грн).

Згідно з довідкою про транспортні витрати та відсутність страхування вантажу від 04 січня 2024 року, виданою ФОП ОСОБА_3 та доданою до МД №24UA327U8 від 08 січня 2024 року, вартість транспортних витрат при перевезенні вантажу автомобілем державний номер НОМЕР_2 / НОМЕР_3 за маршрутом м. Campia Turzii (Румунія) до місця ввозу на митну територію України Державний кордон України м/п Дяково (Україна) складає 20000,00 грн без ПДВ, а витрати від місця ввозу на митну територію України Державний кордон України м/п Дяково (Україна) до місця митного оформлення м. Чернівці (Україна) складає 20000,00 грн без ПДВ. Страхування вантажу при перевезенні ФОП ОСОБА_3 не проводилось.

Як вбачається з акта здачі-прийому робіт (надання послуг) №127 від 08 січня 2024 року, замовник ПП «Віктор-Ком Імпекс» та Перевізник ФОП ОСОБА_3 склали даний акт про проведення робіт (послуг) з міжнародних перевезень вантажів за маршрутом м. Campia Turzii (Румунія) Дяково (Україна), м/п Дяково Чернівці (Україна) транспортним засобом VOLVO АО9713СЕ/ НОМЕР_3 на загальну суму 40000,00 грн. Вказано, що сторони не мають претензій одна до одної.

На підтвердження перевезення товару, зазначеного в митній декларації №24UA49U5 від 05 січня 2024 року, позивачем до митного органу було подано калькуляцію №1 від 05 січня 2024 року на транспортні витрати по перевезенню вантажу власним транспортним засобом СЕ2256ЕК/СЕ1651XF, в якій вказано, що згідно рахунка (інвойса) FESAR 3419 від 04 січня 2024 року та CMR б/н від 04 січня 2024 року з міста Кампія Турзій, Румунія до кордону України ПП Порубне транспортні витрати на перевезення солі в мішках вагою 23000 кг на відстань 336 км становлять 12800,00 грн. Додатково вказано, що страхування вантажу не проводилось.

Також на підтвердження перевезення товару, зазначеного в митній декларації №24UA09U0 від 06 січня 2024 року, позивачем до митного органу було подано довідку про транспортні витрати від 06 січня 2024 року №3, виданою ФОП ОСОБА_4 , відповідно до якої вартість транспортних послуг по транспортуванню вантажу для ПП «Віктор-Ком Імпекс» за маршрутом м. Дорнешти (Румунія) м. Чернівці (Україна) автомобілем ДНЗ НОМЕР_4 /СЕ0667XF складає 20000,00 грн. З них транспортні послуги з м. Дорнешти (Румунія) п/п «Порубне» (держ.кордон України) становлять 6500,00 грн, від п/п «Порубне» - м. Чернівці (Україна) 13500,00 грн. Перевезення здійснювалось ФОП ОСОБА_4 Страхування вантажу не проводилось.

Згідно з рахунком-фактурою №3 від 06 січня 2024 року сума за надані ФОП ОСОБА_4 транспортні послуги по перевезенню вантажу з м. Дорнешти (Румунія) п/п «Порубне» (держ.кордон України) СЕ4236СХ/СЕ0667XF склали 6500,00 грн, а за транспортні послуги по перевезенню вантажу з п/п «Порубне» - м. Чернівці (Україна) СЕ4236СХ/СЕ0667XF складає 13500,00 грн. Загальна сума за надані транспортні послуги склала 20000,00 грн.

На підтвердження перевезення товару, зазначеного в митній декларації №24UA99U0 від 08 січня 2024 року, позивачем до митного органу було подано довідку про транспортні витрати від 08 січня 2024 року №08-01-24, виданою ТзОВ «Крістольга», відповідно до якої вартість транспортні витрати по перевезенню вантажу автомобілем ДНЗ НОМЕР_5 / НОМЕР_6 складають 40000,00 грн: за маршрутом: Кампія Турзій (Румунія) п/п Порубне (Україна) 30000,00 грн, п/п Порубне (України) м. Чернівці 10000,00 грн.

Згідно з рахунком-фактурою №СФ-0000001 від 08 січня 2024 року загальна сума за наданні транспортні послуги склали 40000,00 грн.

Суд зазначає, що для надання митному органу інформації перевізником позивача були складені спеціальні документи, а саме: довідки про транспортні (транспортно-експедиційні) послуги (витрати), що по суті є калькуляціями транспортних витрат, які містять всю необхідну інформацію для митного оформлення товарів (реквізити сторін, сума та валюта платежу, номер автотранспортного засобу та напівпричепу, яким здійснювалося перевезення і який зазначений у CMR), що дає можливість повністю ідентифікувати відповідні рахунки та довідки про транспортні витрати з відповідною поставкою.

Верховний Суд у постанові від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14 вказав, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

На переконання суду, сама по собі розбіжність у назві послуг (транспортні послуги чи транспортно-експедиційні послуги/витрати) за наявності відповідних довідок, що згідно наведеної позиції Верховного Суду є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів, не свідчить про наявність розбіжностей, які унеможливлюють підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною договору.

З аналогічних підстав, суд вважає безпідставними посилання відповідача у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA408000/2024/000020/2 від 03 січня 2024 року, №UA408000/2024/000022/2 від 04 січня 2024 року, №UА408000/2024/000030/2 від 08 січня 2024 року та №UА408000/2024/000023/2 від 08 січня 2024 року щодо того, що довідки про транспортні (транспортно-експедиційні) послуги (витрати) від 02 січня 2024 року №287 та від 29 грудня 2023 року б/н, від 04 січня 2024 б/н, від 05 січня 2024 року №1 не є документами первинного бухгалтерського обліку, і не відповідають вимогам МФУ від 24.05.2012 №599, а також доводи відповідача в оскаржуваному рішенні №UA408000/2024/000020/2 від 04 січня 2024 щодо ненадання заявки до митного оформлення.

Відносно посилань відповідача в оскаржуваних рішеннях про відсутність документального підтвердження включення вартості оплати навантажувальних робіт, внутрішніх перевезень, експортного мита, митного збору та податків до митної вартості товару, то суд вважає такі необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2.1. Договору предметом договору є купівля-продаж продуктів, включаючи сіль, в асортименті, кількості, стандартах якості, упаковці тощо, що поставляються на умовах FCA Campia Turzii, Румунія та обумовлені в додатках до цієї угоди.

Відповідно до Інкотермс (редакція 2010 року), що регулюють питання, яка зі сторін договору купівлі-продажу повинна здійснити необхідні для перевезення і страхування дії, коли продавець передає товар покупцю, і які витрати несе кожна із сторін, термін FCA (FREE CARRIER (... named place) франко-перевізник (... назва місця) означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару. Цей термін може бути застосований незалежно від виду транспорту, включаючи змішані (мультимодальні) перевезення. Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту. Якщо покупець призначає іншу особу, ніж перевізник, прийняти товар для перевезення, то продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки щодо поставки товару з моменту його передання такій особі

Відповідно до статті А6 Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати від 01.01.2010 року продавець зобов`язаний з урахуванням застережень статті Б.6.: - нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту здійснення його поставки у відповідності з статтею А.4; - сплатити, коли це належить, витрати митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті товару.

Згідно п.А.4. Продавець зобов`язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.3 "а", у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки.

Постачання вважається виконаним:

а) якщо назване місце поставки знаходиться у приміщенні продавця: коли товар завантажений у транспортний засіб перевізника, вказаного покупцем або іншою особою, яка діє від його імені.

Як зазначає позивач у позовній заяві, оскільки місце поставки знаходиться у приміщенні Продавця, то витрати пов`язані з завантаженням товару вже включені у митну вартість товару та додатково до вартості не включаються.

Суд звертає увагу, що статтею 58 Митного кодексу України не передбачено необхідність включення до митної вартості товару витрат продавця.

Частина десята згаданої статті Митного кодексу України передбачає включення лише витрат покупця до митної вартості товару.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що по митним деклараціям поставка товару здійснювалась на умовах FCA, згідно яких обов`язок щодо завантаження товару на умовах FCA покладено на продавця, а також продавець зобов`язаний сплатити експортні витрати (навантажувальні роботи, експортне мито, митний збір), тому такі складові митної вартості товару у даному випадку не потребують додаткового підтвердження та не включаються до митної вартості товару.

Згідно приписів частини другої статті 55 МК України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24 травня 2012 року "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору" - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі №810/1823/16, зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2019 року у справі №810/1479/16 наголосив, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару.

Стосовно тверджень відповідача в оскаржуваних рішеннях на те, що у копіях митних декларацій країни відправлення містяться числові відомості щодо товару, які не співпадають із заявленими в інвойсах, то такі суд вважає безпідставними, оскільки в митних деклараціях країни відправлення містяться чіткі посилання на рахунки (інвойси) (FESAR 3295 від 18 грудня 2023 року, FESAR 3406 від 29 грудня 2023 року, FESAR 3407 від 29 грудня 2023 року, FESAR 3417 від 03 січня 2024 року, FESAR 3419 від 04 січня 2024 року, FESAR 3424 від 04 січня 2024 року та FESAR 3447 від 05 січня 2024 року), в яких і визначена вартість товарів, задекларованих у подальшому позивачем у митних деклараціях при їх ввезенні на територію України.

Враховуючи викладене у своїй сукупності, суд погоджується з твердженням позивача про подання ним разом з митними деклараціями до митного органу усіх належних документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару за ціною договору, та, відповідно, про безпідставність висновку відповідача про те, що надані позивачем документи містять розбіжності і не підтверджують заявлену за ціною договору митну вартість товару.

Указане свідчить про безпідставність та незаконність оскаржуваних у цій справі рішень.

Також варто зазначити таке.

Відповідно до оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів у зв`язку із виявленням наведених вище розбіжностей у документах декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (для підтвердження умов оплати за товар); за наявності - Інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (для підтвердження умов перевезення та числових значень транспортних витрат, які є складовими митної вартості товару); якщо здійснювалося страхування - страхові документи, також документи, що містять відомості про вартість страхування (для підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар); виписку з бухгалтерської документації (для деталізації умов оплати); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару (для підтвердження числових значень щодо вартості товару та умов поставки); висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (для підтвердження даних щодо виробника товару та ціни).

Надаючи оцінку цим діям, що передували прийняттю оскаржуваних рішень, суд вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

Так, щодо зобов`язання подати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (для підтвердження умов оплати за товар); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації (для деталізації умов оплати) то, як вбачається з обставин справи, позивачем до митної декларації було подано Контракт №187/15.03.2023 від 15.03.2023 року, відповідно до якого встановлено порядок оплати вартості товару наперед, що, на думку суду, є достатнім підтвердження умов оплати за товар.

Відносно зобов`язання надати транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (для підтвердження вартості перевезення, яка є складовою митної вартості товару); якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (для підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), то, як вбачається з обставин справи, позивачем до митних декларацій було подано довідки про транспортні (транспортно-експедиційні) послуги (витрати), рахунки, рахунки-фактури, акти здачі-прийому робіт: №3705 від 21 грудня 2023 року, довідку №287 від 02 січня 2024 року про транспортно-експедиційні послуги, рахунок №68 від 02 січня 2024 року, довідку про транспортні витрати від 29 грудня 2023 року. рахунок-фактуру №89 від 29 грудня 2023 року, довідку про транспортні витрати та відсутність страхування вантажу від 04 січня 2024 року, акт здачі-прийому робіт №127 від 08 січня 2024 року, калькуляцію на транспортні витрати по перевезенню вантажу власним транспортним засобом №1 від 05 січня 2024 року, довідку про транспортні витрати від 06 січня 2024 року №3 та рахунок-фактуру від 06 січня 2024 року №3, довідку про транспортні витрати №08-01-24 від 08 січня 2024 року та рахунок-фактуру №СФ-0000001 від 08 січня 2024 року.

Відносно зобов`язання подати страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (для підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), то у вказаних вище довідках зазначено, що страхування товару не здійснювалось.

У ході судового розгляду справи відповідач не довів, що витребувані митним органом у декларанта документи є документами, необхідними для усунення (спростування) саме тих розбіжностей, які мали місце на думку митного органу в документах, поданих позивачем до митного оформлення товару.

У ході судового розгляду справи митним органом як суб`єктом владних повноважень, усупереч наведеним вище нормам матеріального та процесуального права, не надано суду обґрунтованих доводів й, відповідно, не доведено наявності правових підстав для обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей на підтвердження правильності визначення ним митної вартості товару за ціною договору.

Враховуючи викладене, перевіряючи оскаржувані рішення на відповідність критеріям, наведених у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про те, що при їх прийнятті відповідач діяв не на підставі закону, який регулює спірні відносини; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень; недобросовісно й нерозсудливо.

Тому, оскаржувані рішення є протиправними й підлягають скасуванню.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Подані позивачем до митного оформлення документи за назвою і змістом відповідали вимогам статті 53 МК України.

Вирішуючи спір, суд також звертає увагу на те, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару зазначено про проведення з декларантом консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів, вказано причини неможливості застосування другого п`ятого методів визначення вартості товару.

Натомість зміст позовної заяви свідчить про не проведення з позивачем указаної консультації. Тобто, відповідач фактично поставив перед фактом декларанта про неможливість обрання другого-п`ятого методів та обрання ним резервного методу визначення митної вартості товару.

Суд зазначає, що в силу положень МК України указана консультація має надаватись з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів та дотримання обов`язку послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

В ході судового розгляду справи відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого приписами Кодексу адміністративного судочинства України покладеного обов`язок доводити правомірність своїх дій та рішень, на підставі належних та достовірних доказів не довів проведення з позивачем вказаної консультації та, відповідно, не спростовував доводів позивача про не проведення такої.

Отже, відповідачем не доведено дотримання встановленої законом процедури прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару, що також свідчить про наявність правових підстав для визнання їх протиправними та скасування.

Крім цього, з оскаржуваних у даній справі рішень про коригування митної вартості товарів вбачається, що в результаті проведеної оцінки митної декларації обрано резервний метод визначення митної вартості.

Так, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000752/2 від 25 грудня 2023 року зазначено, що за основу для визначення митної вартості товару «Сіль кухонна, випарена, придатна для споживання людьми хлорид натрію у вигляді кристалічного порошку білого кольору, без вмісту денатуруючи добавок нейодована, вміст NaCl 99,6%, в біг-бегах 22,925 т» взято раніше визнану (визначену) митними органами митну вартість у МД №408020/2023/064428 від 22.10.2023 року.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів №UA408000/2024/000020/2 від 04 січня 2024 року, №UА408000/2024/000022/2 від 05 січня 2024 року зазначено, що за основу для визначення митної вартості товару «Сіль харчова, придатна для споживання людьми, нейодована» взято раніше визнану (визначену) митними органами митну вартість у МД №UA206060/2023/006742 від 29 грудня 2023 року.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів №UA408000/2024/000030/2 від 08 січня 2024 року, №UА408000/2024/000023/2 від 08 січня 2024 року, №UА408000/2024/000024/2 від 08 січня 2024 року зазначено, що за основу для визначення митної вартості товару «Сіль харчова, придатна для споживання людьми, хлорид натрію» взято раніше визнану (визначену) митними органами митну вартість у МД №UA408020/2023/072748 від 02 грудня 2023 року.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000029/2 від 08 січня 2024 року зазначено, що за основу для визначення митної вартості товару «Сіль кухонна, випарена, придатна для споживання людьми хлорид натрію (вміст NaCl 99,6%) у вигляді кристалічного порошку білого кольору» взято раніше визнану (визначену) митними органами митну вартість у МД №408020/2024/000722 від 04 січня 2024 року.

Однак усупереч обов`язку, встановленого частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, у ході розгляду судом цієї справи відповідачем на підтвердження обґрунтованості визначеної ним митної вартості товару не було надано суду вказаних митних декларацій. В той час як ухвалою суду від 30 квітня 2024 року витребувано у відповідача усі документи, на підставі яких були прийняті оскаржувані позивачем рішення.

Наведене дає суду додаткові підстави для висновку про недоведеність відповідачем правомірності прийняття оскаржуваних позивачем рішень про коригування митної вартості товару.

Також суд зауважує, що відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

В даному випадку відповідачем суб`єктом владних повноважень не було подано відзив на позов без зазначення причин його неподання.

Указане кваліфікується судом як визнання позову, що, в свою чергу, дає додаткові підстави для прийняття рішення про його задоволення.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів незаконність оскаржуваних рішень, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.

Частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а згідно наявних у справі платіжних інструкцій №1157 від 11 квітня 2024 року та №1194 від 26 квітня 2024 року позивачем за його подання сплачено судовий збір у загальній сумі 21196 грн 00 коп, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача і витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

У зв`язку з цим суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною четвертою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За приписом частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Так, на підтвердження вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн, позивачем надано:

- договір про надання правничої допомоги №10/2024 від 19 березня 2024 року, укладений між Адвокатом Божеску Г.В. та Приватним підприємством Віктор-Ком Імпекс;

- Ордер на надання правової (правничої) допомоги від 12 квітня 2024 року СЕ №1080597;

- акт прийому-передачі виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 19 березня 2024 року.

При цьому, як вбачається з акту прийому-передачі виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 27.02.2024 року, сума 9800,00 грн складається з:

- 700,00 грн за зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи; за надання консультації з питань практичного застосування норм адміністративного, митного законодавства щодо аналізу правовідносин пов`язаних з оскарженням рішень Чернівецької митниці (пункт 1);

- 1400,00 грн за ознайомлення з первинними документами (пункт 2);

- 1400,00 грн за ознайомлення із нормативними документами та судовою практикою з розгляду позовних заяв щодо митного законодавства і врахуванням останніх змін та доповнень щодо аналізу правовідносин, пов`язаних з оскарженням рішення Чернівецької митниці (пункт 3);

- 3500,00 грн за підготовлення проекту позовної заяви до Чернівецького окружного адміністративного суду (пункт 4).

Проаналізувавши зміст указаних вище документів, судом встановлено факт представництва інтересів Приватного підприємства «Віктор-Ком Імпекс» адвокатом Божеску Г.В.

Водночас, вирішуючи питання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, суд зауважує, що позивачем не було додано до матеріалів позову доказів сплати ПП «Віктор-Ком Імпекс» адвокату Божеску Г.В. коштів за наданні нею послуги, визначені актом прийому-передачі виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 19 березня 2024 року.

У зв`язку з цим суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21 червня 2024 року у справі №160/25710/21, в якій вказано, що аналіз положень статті 134 КАС України дає підстави для висновку, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом і в постановах від 02 квітня 2024 року (справа №380/6459/20), від 25 червня 2024 року (справа №320/11734/22) та від 27 червня 2024 року (справа №805/5029/18-а).

Між тим, як вбачається зі змісту пункту 4.1 Договору №10/2024 про надання правничої допомоги від 19 березня 2024 року, сторони узгодили між собою порядок розрахунку розміру гонорару за надання правничої допомоги та представництва в суді. Вартість послуг вказується в акті приймання-передачі наданих послуг, які клієнт зобов`язується оплатити адвокату після набрання судовим рішенням законної сили.

В акті прийому-передачі виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 19 березня 2024 року вказано, що підставою для проведення розрахунків між адвокатом і клієнтом відповідно до існуючої домовленості між ними є набрання судовим рішенням законної сили та його виконання.

Отже, розрахунок клієнта з адвокатом обумовлений фактом набрання законної сили рішення суду в даній справі. Відповідно, станом на день ухвалення судом даного рішення ПП «Віктор-Ком Імпекс» не сплатило адвокату Божеску Г.В. гонорару за надану нею професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.

Враховуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду, з огляду на відсутність факту сплати ПП «Віктор-Ком Імпекс» адвокату ОСОБА_5 гонорару на користь останньої у розмірі 7000,00 грн, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у вказаній вище сумі.

За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати у виді судового збору в сумі 21196 грн 00 коп.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Приватного підприємства «Віктор-Ком Імпекс» до Чернівецької митниці Державної митної служби України про визнання протиправними і скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Чернівецькою митницею Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2023/000752/2 від 25 грудня 2023 року.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Чернівецькою митницею Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2024/000020/2 від 04 січня 2024 року.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Чернівецькою митницею Рішення про коригування митної вартості товарів №UА408000/2024/000022/2 від 05 січня 2024 року.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Чернівецькою митницею Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2024/000030/2 від 08 січня 2024 року.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Чернівецькою митницею Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2024/000023/2 від 08 січня 2024 року.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Чернівецькою митницею Рішення про коригування митної вартості товарів №UА408000/2024/000024/2 від 08 січня 2024 року.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Чернівецькою митницею Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2024/000029/2 від 08 січня 2024 року.

Стягнути з Чернівецької митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «Віктор-Ком Імпекс» судові витрати у виді судового збору в розмірі 21196 грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 30 липня 2024 року.

Повне найменування учасників справи: позивач Приватне підприємство «Віктор-Ком Імпекс» (Чернівецька обл., Чернівецький р-н., с. Йорданешти, вул. Корнец, буд. 24, , відповідач Чернівецька митниця (58023, м. Чернівці, вул. Руська, 248-М, ).

Суддя О.П. Лелюк