Справа № 420/32785/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/32785/23

Час і місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

16:35 год., м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

28.02.2024 року;

Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

За участю: секретаря Потомського А.Ю.

представника апелянта Порохової А.Є.

представника апелянта Фефілової О.С.

представника позивача Клепикова М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛКЕР» до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БАЛКЕР» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про відмову у видачі сертифіката з перевезення Товару EUR.1 №UA500000/23/00001 від 09.11.2023 року, прийнятого за результатом розгляду заяви ТОВ «БАЛКЕР» від 07.11.2023 року для видачі сертифіката з перевезення (походження) Товару з України за формою EUR.1 ретроспективно, на експортну операцію, що відбулась згідно митних декларацій №UA500090/2021/204305 від 13.10.2021 року та №UA500090/2021/204306 від 13.10.2021 року;

зобов`язати Одеську митницю видати ТОВ «БАЛКЕР» сертифікат з перевезення Товару EUR.1, ретроспективно, на експортну операцію, що відбулась згідно митних декларацій №UA500090/2021/204305 від 13.10.2021 року та №UA500090/2021/204306 від 13.10.2021 року;

визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про відмову у видачі сертифіката з перевезення Товару EUR.1 №UA500000/23/00002 від 09.11.2023 року, прийнятого за результатом розгляду заяви ТОВ «БАЛКЕР» від 07.11.2023 року для видачі сертифіката з перевезення (походження) Товару з України за формою EUR.1 ретроспективно, на експортну операцію, що відбулась згідно митної декларації №UA500090/2021/207150 від 03.12.2021 року;

зобов`язати Одеську митницю видати ТОВ «БАЛКЕР» сертифікат з перевезення Товару EUR.1, ретроспективно, на експортну операцію, що відбулась згідно митної декларації №UA500090/2021/207150 від 03.12.2021 року.

В обґрунтування позову зазначено, що в межах зовнішньоекономічних контрактів, укладених з SOVEL HELLENIC STEEL PROCESSING COMPANE S.A., позивач у 2021 році експортував сталевий брухт, який за кодом та описом підпадає під дію Закону України «Про вивізне (експортне) мито на відходи та брухт чорних металів» від 24.10.2002 року №216-IV.

Керуючись положеннями Угоди про асоціацію між Україною та країнами ЄС і Порядку заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1 або EUR-MED, позивач у листопаді 2023 року звернувся до митниці із заявами про видачу сертифікатів з перевезення (походження) товару з України за формою EUR.1 ретроспективно на експортні операції. Вказані вимоги Товариство підтвердило документально, у тому числі представивши матеріали, що підтверджують придбання та походження товару, преференційний статус товарів.

Однак, без наведення належних правових підстав, у видачі заявлених сертифікатів митниця відмовила, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Одеської митниці про відмову у видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 №UA500000/23/000001 від 09.11.2023, прийнятого за результатом розгляду заяви ТОВ «Балкар» від 07.11.2023 для видачі сертифіката з перевезення (походження) товару з України за формою EUR.1 ретроспективно, на експортну операцію, що відбулась згідно митних декларацій №UA500090/2021/204305 від 13.10.2021 та №UA500090/2021/204306 від 13.10.2021.

Зобов`язав Одеську митницю видати ТОВ «Балкар» сертифікат з перевезення Товару EUR.1, ретроспективно, на експортну операцію, що відбулась згідно митних декларацій №UA500090/2021/204305 від 13.10.2021 та №UA500090/2021/204306 від 13.10.2021.

Визнав протиправним та скасував рішення Одеської митниці про відмову у видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 №UA500000/23/000002 від 09.11.2023, прийнятого за результатом розгляду заяви ТОВ «Балкар» від 07.11.2023 для видачі сертифіката з перевезення (походження) товару з України за формою EUR.1 ретроспективно, на експортну операцію, що відбулась згідно митної декларації №UA500090/2021/207150 від 03.12.2021.

Зобов`язав Одеську митницю видати ТОВ «Балкар» сертифікат з перевезення товару EUR.1, ретроспективно, на експортну операцію, що відбулась згідно митної декларації № UA500090/2021/207150 від 03.12.2021.

Стягнув з Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛКАР» судові витрати у розмірі 5368 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості висновків митниці про не дотримання позивачем вимог Порядку №139 в частині не зазначення у заяві даних про виробника товару, як наслідок про суперечливість інформації стосовно виготовлення товару в Україні, адже такі не ґрунтуються на вимогах Закону України «Про металобрухт».

Не знайшли свого обґрунтованого підтвердження і висновки митниці про порушення позивачем вимог Розділу ІІ Порядку №139, що виразилось у не зазначенні Угоди про вільну торгівлю та відсутності посилання на правила визначення преференційного походження Товару, які відповідають певній Угоді із зазначенням статті, оскільки вказані положення Порядку не передбачають вимог про зазначення у сертифікаті EUR.1 Угоди про вільну торгівлю. Також, суд першої інстанції вказав на застосування відповідачем надмірного формалізму при зауваженнях митниці до форми заяви для видачі сертифіката з перевезення (походження) товару з України за формою «EUR.1».

В апеляційній скарзі Одеська митниця, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням Порядку №139 та обставинам справи і помилково залишено поза увагою те, що на митницю перед видачею сертифікатів EUR.1 покладається обов`язок з перевірки як наявності вичерпного переліку документів та їх відповідності вимогам Конвенції та Угод, так і з перевірки правильності заповнення заяви та бланка сертифікату EUR.1. При цьому, у розділі ІХ Порядку №139 чітко визначено, що заява про видачу сертифіката виготовляється машинописом шляхом двостороннього друку, зворотній бік якої має містити, у тому числі відомості про зміст виконання для товару правил визначення преференційного походження, встановленого Конвенцією та Угодами. Перевірка статусу походження товарів, а також виконання інших умов Конвенції, поставлена в залежність від обраної умови преференційного походження товарів. Крім того, зазначення експортером у Декларації про відсутність даних про виробника товарів суперечить відомостям Декларації про те, що товар цілком вироблений в Україні.

Апелянт наполягає на тому, що виявлені недоліки заяв свідчать про їх заповнення з порушенням установлених вимог і відповідно до розділу VІІ Порядку №139 створюють безумовні підстави для митниці щодо відмови у видачі сертифікатів EUR.1.

На переконання апелянта, покладення на митницю обов`язку з видачі позивачу сертифікатів з перевезення (походження) товару EUR.1 на підставі документів, оформлених з порушенням Порядку №139 та Конвенції, порушує законодавчо визначений механізм з видачі сертифікатів.

Не заперечуючи тієї обставини, що позивач являється спеціалізованим підприємством, внесений до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють заготівлю металобрухту, апелянт, з посиланням на положення Закону України «Про металобрухт» вказує на необхідність підприємства мати у розпорядженні документи у сфері роботи з металобрухтом із відомостями про походження і власника металобрухту, його відповідність вимогам законодавства, нормам і правилам вибухової, пожежної, екологічної та радіаційної безпеки. З наведеного апелянт акцентує увагу на необґрунтованості доводів позивача, з якими погодився суд першої інстанції, про можливість прийняти до розгляду заяви із зазначенням в них даних про відсутність відомостей стосовно виробника товару.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «БАЛКЕР» посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, в межах зовнішньоекономічних контрактів від 12.08.2021 року №120082021 та від 26.10.2021 року №26102021, укладених з SOVEL HELLENIC STEEL PROCESSING COMPANE S.A., Товариство з обмеженою відповідальністю «БАЛКЕР» експортувало сталевий брухт, загальним об`ємом 7 554,64 т, за митними деклараціями від 13.10.2021 року №UA500090/2021/204305, від 13.10.2021 року №UA500090/2021/204306, від 03.12.2021 року №UA500090/2021/207150.

07.11.2023 позивач подав до Одеської митниці із доданими накопичувачами, на яких містились заповнені бланки сертифікату EUR.1, наступні заяви:

1) заява від 07.11.2023 року для видачі сертифіката з перевезення (походження) товару з України за формою EUR.1, ретроспективно, на експортну операцію, що відбулась згідно митних декларацій №UA500090/2021/204305 від 13.10.2021 та №UA500090/2021/204306 від 13.10.2021 з додатками: декларація експортера (зворотна сторона заяви для видачі сертифіката з перевезення (походження) товару з України за формою «EUR.1»); заповнений бланк сертифікату EUR.1; декларація постачальника (виробника) товарів, шо мають преференційний статус походження; митна декларація №UA500090/2021/204305 від 13.10.2021р. (копія); митна декларація №UA500090/2021/204306 від 13.10.2021р. (копія); контракт з додатками; експертний висновок; лист Міндовкілля по Контракту; інвойси; рахунок (коносамент ) щодо відвантаження статевого брухту судном; сертифікат на невибухобезпечний матеріал, виданий на сталевий брухт; сертифікат якості, виданий на сталевий брухт; сертифікат походження, виданий на сталевий брухт; калькуляція щодо заготівлі та переробки металобрухту для перероблення в шихтовий металобрухт; довідка про використання виробничих площ; довідка про використання обладнання у виробництві; довідка про технологічну схему заготівлі та переробки металобрухту в шихтовий металобрухт для металургії на потужностях; копії документів, що підтверджують придбання та походження брухту, у тому числі договори купівлі-продажу/поставки, товарно-транспортні накладні на перевезення металобрухту, специфікації, видаткові накладні, акти приймання-передачі, акти про джерело походження металобрухту, посвідчення про вибухобезпечність хімічну та радіаційну безпечність на металобрухт чорних металів, сертифікат якості на відходи та брухту чорних металів/металобрухт;

2) заява від 07.11.2023 року для видачі сертифіката з перевезення (походження) товару з України за формою EUR.1, ретроспективно, на експортну операцію, що відбулась згідно митної декларації №UA500090/2021/207150 від 03.12.2021р. з додатками: заповнений бланк сертифікату EUR.1, декларація постачальника(виробника) товарів, що мають преференційний статус походження; митна декларація №UA500090/2021/207150 від 03.12.2021р.; контракт з додатком; експертний висновок; лист Міндовкілля щодо Контракту; інвойс; рахунок (коносамент ) щодо відвантаження сталевого брухту судном; вантажний (судовий) маніфест; сертифікат вибухобезпеки; сертифікат радіаційного контролю вантажу; сертифікат якості; сертифікат походження; звіт про розрахунок ваги металобрухту; калькуляція заготівлі та переробки металобрухту для перероблення в шихтовий металобрухт; довідка про використання виробничих площ; довідка про використання обладнання у виробництві; технологічна схема заготівлі та переробки металобрухту в шихтовий металобрухт для металургії; копії документів, що підтверджують походження брухту, у тому числі договори поставки/купівлі-продажу та відповідні специфікації до них, накладні на придбання, акти приймання передачі, товарно-транспортні накладні, посвідчення про вибухобезпечність, хімічну та радіаційну безпечність металобрухту чорних металів, сертифікати якості на металобрухт, акти про джерело походження брухту чорних металів.

Розглянувши заяви, Одеська митниця відмовила у видачі сертифікатів з перевезення товарів EUR.1, про що прийняла рішення від 09.11.2023 року №UA500000/23/000001 та №UA500000/23/000002.

Так, приймаючи рішення від 09.11.2023 року №UA500000/23/000001, митницею вказано на те, що подана Товариством заява надрукована з порушенням вимог пункту 1 розділу ІХ Порядку №139. Також, митницею зауважено на тому, що у заяві Товариством не зазначено Угоду про вільну торгівлю та відсутнє посилання на правила визначення преференційного походження товару, які відповідають певній Угоді із зазначенням відповідної статті. Разом з цим, митницею вказано на те, що зазначення Товариством у заяві про відсутність даних стосовно виробника товару суперечить наведеній у заяві інформації про те, що товар цілком вироблений в Україні.

Приймаючи рішення від 09.11.2023 року №UA500000/23/000002, митницею вказано на те, що подана Товариством заява надрукована з порушенням вимог пункту 1 розділу ІХ Порядку №139. Також, митницею зауважено на тому, що у заяві Товариством не зазначено Угоду про вільну торгівлю та відсутнє посилання на правила визначення преференційного походження товару, які відповідають певній Угоді із зазначенням відповідної статті.

Не погоджуючись із рішеннями митниці, посилаючись на їх неправомірність та необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 3 статті 41 Митного кодексу України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару або засвідчена декларація про походження товару, або декларація про походження товару, або сертифікат про регіональне найменування товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом цієї країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Згідно із частиною 1 статті 44 Митного кодексу України у разі вивезення товарів з митної території України сертифікат про походження товару з України у випадку, якщо це необхідно і відображено в національних правилах країни ввезення чи передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, видається компетентним органом (організацією), уповноваженим на це відповідно до закону, правил походження, встановлених цим Кодексом, або правил походження країни призначення товарів.

У статті 544 Митного кодексу України передбачено, що призначенням митних органів є створення сприятливих умов для розвитку зовнішньоекономічної діяльності, забезпечення безпеки суспільства, захист митних інтересів України.

Здійснюючи митну справу, митні органи виконують, у тому числі, такі основні завдання:

забезпечення правильного застосування, неухильного дотримання та запобігання невиконанню вимог законодавства України з питань митної справи;

забезпечення виконання зобов`язань, передбачених міжнародними договорами України з питань митної справи, укладеними відповідно до закону;

створення сприятливих умов для полегшення торгівлі, сприяння транзиту, збільшення товарообігу та пасажиропотоку через митний кордон України, здійснення разом з митними органами інших держав заходів щодо удосконалення процедури пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України, їх митного контролю та митного оформлення;

проведення верифікації (встановлення достовірності) сертифікатів і декларацій про походження товару з України та видача у випадках, встановлених чинними міжнародними договорами, сертифікатів походження.

08.11.2017 року на підставі Закону від №2187-VIІI Україна приєдналася до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, яка набирає чинності для України в перший день другого місяця після внесення Україною депозитарію Конвенції документа про приєднання.

Конвенція встановлює положення про походження товарів, що продаються згідно із відповідними угодами, укладеними між Договірними Сторонами (стаття 1 частини І Загальні положення Конвенції).

Поняття «походження товарів» і методи адміністративного співробітництва, що мають відношення до них, викладені в Доповненнях до цієї Конвенції. У Доповненні І викладено загальні правила для концепції походження товарів та методів адміністративного співробітництва. У Доповненні ІІ викладено конкретні положення, які застосовуються між певними Договірними сторонами та відмінні від положень, зазначених у Доповненні І (частина 2 статті 1 Загальні положення Конвенції).

Товари, що походять з однієї з договірних сторін, і ввозяться в інші договірні сторони, підпадають під дію цієї угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження, зокрема, сертифікат з перевезення товару ЕUR. 1, зразок якого наведений у Додатку III а (пункт «а» частини 1 статті 15 розділу V Підтвердження походження Доповнення І Конвенції).

Сертифікат з перевезення товару ЕUR. 1 або ЕUR-МЕD має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником (частина 1 статті 16 Доповнення І Конвенції).

Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару ЕUR. 1 або ЕUR-МЕD, а також бланк заявки, зразок якої наведений у Додатку III а і b. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і відповідно до норм національного законодавства країни експорту. Якщо ці бланки заповнюються від руки, вони повинні заповнюватися ручкою друкованими літерами. Опис товарів потрібно викласти у виділеній для цього графі, не залишаючи вільних рядків. Якщо графа не заповнена повністю, під останнім рядком опису проставляється горизонтальна лінія, вільне місце перекреслюється (частина 2 статті 16 Доповнення І Конвенції).

Експортер, який подає заявку про видачу сертифіката з перевезення товару ЕUR. 1 або ЕUR-МЕD, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Договірної сторони- експортера, у якій видається сертифікат з перевезення товару ЕUR. 1 або ЕUR-МЕD, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції (частина 3 статті 16 Доповнення І Конвенції).

Без обмеження розуміння пункту 5 сертифікат з перевезення товару ЕUR. 1 має бути виданий митними органами договірної сторони-експортера в наступних випадках, зокрема: (а) якщо товари експортуються з однієї з договірних сторін відповідно до статті 3(1) до однієї з інших договірних сторін відповідно до статті 3(1) та (і) відповідні товари можуть вважатися такими, що походять з договірної сторони-експортера, з договірної сторони-імпортера чи однієї з інших договірних сторін відповідно до статті 3(1), з якими застосовується кумуляція, без застосування кумуляції з матеріалами, що походять з однієї з договірних сторін відповідно до статті 3 (2), та виконують інші вимоги цієї конвенції; (b) якщо товари експортуються з однієї з договірних сторін відповідно до статті 3(1) до однієї з договірних сторін відповідно до статті 3(2) чи з однієї з договірних сторін відповідно до статті 3(2) до однієї з договірних сторін відповідно до статті 3(1) та (і) відповідні товари можуть вважатися такими, що походять з договірної сторони-експортера, з договірної сторони-імпортера, без застосування кумуляції з матеріалами, що походять з однієї з інших договірних сторін, та виконують інші вимоги цієї Конвенції..; (с) якщо товари експортуються з однієї з договірних сторін відповідно до статті 3(2) до однієї з договірних сторін відповідно до статті 3(2) та (і) відповідні товари можуть вважатися такими, що походять з договірної сторони-експортера, чи з договірної сторони-імпортера, без застосування кумуляції з матеріалами, що походять з однієї з договірних сторін, та виконують інші вимоги цієї Конвенції (частина 4 статті 16 Доповнення І Конвенції).

Визначення поняття «походження товарів» доповнення І Конвенції до товарів, які цілком вироблені в певній країні, відповідно до наступних товарів, які повинні вважатися цілком виробленими в договірній стороні, коли вони експортуються в іншу договірну сторону відносяться зокрема (і) відходи та брухт одержані в результаті виробничих операцій на території країни (частина 1 статті 4 розділу II).

Відповідно до статті 44 глави 7 розділу II, пункту 14 частини другої статті 544 глави 74 розділу XX Митного кодексу України, підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375, з метою вдосконалення та прискорення процедури заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1 або EUR-MED згідно з положеннями Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, а також міжнародних угод про вільну торгівлю, укладених у встановленому законодавством порядку, якими передбачено процедуру заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1 або EUR-MED, Міністерством фінансів України наказом від 02.03.2021 року №139 затверджено Порядок заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1 або EUR-MED.

За визначенням, наведеним у пункті 3 розділу І Порядку №139, сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 - оригінал паперового документа, що підтверджує статус преференційного походження товару(ів), форму та бланк якого наведено у додатках до Конвенції та Угод.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ІІІ Порядку №139 сертифікат EUR.1 або EUR-MED видається безоплатно у разі, якщо його потрібно пред`явити як доказ, що товар(и) відповідає(ють) вимогам правил визначення преференційного походження, встановлених Конвенцією або Угодами, у разі застосування преференційних ставок ввізного (вивізного) мита.

Сертифікат EUR.1 або EUR-MED видає посадова особа митниці під час здійснення експорту (реекспорту) товару(ів) за місцем здійснення його (їх) митного оформлення та/або розташування структурного підрозділу митниці, на який покладено функції з видачі сертифіката EUR.1 або EUR-MED, або після експорту (реекспорту) товару(ів) у випадках, встановлених Конвенцією та Угодами, за місцем здійснення митного оформлення товару(ів) та/або розташування структурного підрозділу митниці, на який покладено функції з видачі сертифіката EUR.1 або EUR-MED, або за місцем державної реєстрації експортера.

Згідно із пунктами 3, 4 розділу ІІІ Порядку №139 для отримання сертифіката EUR.1 або EUR-MED експортер має подати структурному підрозділу митниці, на який покладено функції з видачі сертифіката, такі документи:

письмову або електронну заяву, що містить декларацію від експортера, за формою, визначеною Конвенцією та Угодами;

електронну копію сертифіката EUR.1 або EUR-MED у разі заповнення його машинописом та (за наявності) заповнений відповідно до вимог Конвенції або Угод бланк сертифіката EUR.1 або EUR-MED;

оригінал сертифіката EUR.1 або EUR-MED, не прийнятого з технічних причин митними органами країни імпорту, у разі видачі митницею після експорту (реекспорту) на його заміну сертифіката EUR.1 або EUR-MED відповідно до розділу IV цього Порядку;

декларацію постачальника (виробника) товарів, що мають преференційний статус походження (додаток 1), та/або декларацію постачальника (виробника) товарів, що не мають преференційного статусу походження (додаток 2), та/або довгострокову декларацію постачальника (виробника) товарів, що мають преференційний статус походження (додаток 3), та/або довгострокову декларацію постачальника (виробника) товарів, що не мають преференційного статусу походження (додаток 4) (далі - декларація), що підтверджують преференційне походження товарів з України відповідно до правил визначення преференційного походження, встановлених Конвенцією та Угодами, та/або їх електронні (скановані) копії.

Електронна заява разом із сканованими копіями паперових документів, зазначених у пункті 3 цього розділу, надсилаються до підрозділу митниці, на який покладено функції з видачі сертифіката EUR.1 або EUR-MED, електронним повідомленням, засвідченим кваліфікованим електронним підписом експортера.

Пунктами 6, 7 розділу ІІІ Порядку №139 передбачено, що посадова особа митниці перед видачею сертифіката EUR.1 або EUR-MED перевіряє наявність документів, зазначених у пункті 3 цього розділу, та їх відповідність вимогам Конвенції або Угод, а саме:

формі (технічні характеристики) поданого бланка сертифіката EUR.1 або EUR-MED (за наявності);

правильності заповнення заяви та бланка сертифіката EUR.1 або EUR-MED (за наявності);

наявності відомостей, що містяться в декларації(ях), для підтвердження преференційного походження товару(ів) з України, зазначеного(их) у сертифікаті EUR.1 або EUR-MED.

Рішення про видачу або відмову у видачі сертифіката EUR.1 або EUR-MED на товари приймається у найкоротший строк, але не більше восьми робочих годин після реєстрації письмової заяви у підрозділі митниці, на який покладено функції з видачі сертифіката EUR.1 або EUR-MED.

За правилами пунктів 1, 2, 3 розділу ІV Порядку №139 сертифікат EUR.1 або EUR-MED може бути видано після експорту (реекспорту) відповідної партії товару(ів), якщо експортер разом із документами, зазначеними в пунктах 3, 7 розділу III цього Порядку, додатково надає митниці інформацію про те, що сертифікат:

не було видано на момент здійснення експорту товару(ів) через помилки або через особливі обставини, або видано, але митні органи країни імпорту не прийняли його з технічних причин.

У заяві експортера про видачу сертифіката EUR.1 або EUR-MED після здійснення експорту (реекспорту) товару(ів) має бути зазначено номер і дату митної декларації, оформленої на відповідну партію товару(ів).

Посадова особа митниці перевіряє, чи всі дані, зазначені в сертифікаті EUR.1 або EUR-MED та заяві експортера про видачу сертифіката, відповідають даним митниці щодо експорту (реекспорту) відповідної партії товару(ів). Посадова особа митниці видає сертифікат EUR.1 або EUR-MED чи приймає рішення про відмову у видачі сертифіката EUR.1 або EUR-MED у строк, встановлений пунктом 7 розділу III цього Порядку.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу VІІ Порядку №139 митниця відмовляє у видачі сертифіката EUR.1 або EUR-MED, якщо:

форма поданого бланка сертифіката EUR.1 або EUR-MED (за наявності) не відповідає формі, визначеній Конвенцією або Угодами;

сертифікат EUR.1 або EUR-MED (за наявності) та/або заяву заповнено з порушенням вимог Конвенції або Угод та цього Порядку;

декларація(ї) не містить(ять) відомостей про підтвердження преференційного походження товару(ів) з України, зазначеного(их) у сертифікаті EUR.1 або EUR-MED.

Рішення про відмову у видачі сертифіката з перевезення (походження) товару(ів) EUR.1 або EUR-MED (додаток 5) на письмову заяву експортера оформлює посадова особа митниці у двох примірниках або на електронну заяву експортера оформлює за допомогою програмно-інформаційного комплексу єдиної автоматизованої системи митного оформлення та приймає у строк, встановлений пунктом 7 розділу III цього Порядку.

Загальні вимоги до заяви та декларації(й) передбачені у розділі IX Порядку №139.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4 Розділу ІХ Порядку №139 заява виготовляється машинописом на папері формату А-4 шляхом двостороннього друку або друкованими літерами від руки чорнилами чорного або синього кольору.

Лицьовий бік заяви заповнюється однією з мов, якими укладено Угоди, до неї експортер вносить відомості, які вносяться до граф 1-10 сертифіката EUR.1 або EUR-MED відповідно до пункту 8 розділу II цього Порядку.

Зворотний бік заяви заповнюється українською мовою, в якій зазначаються відомості про товарну позицію товару згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності і зміст виконання для товару правила визначення преференційного походження, встановленого Конвенцією або Угодами, а також реквізити декларації(й) (за винятком видачі дубліката сертифіката EUR.1 або EUR-MED відповідно до розділу V цього Порядку або замінного сертифіката EUR.1 або EUR-MED відповідно до розділу VI цього Порядку).

Заява на зворотному боці має бути власноруч підписана експортером або засвідчена кваліфікованим електронним підписом експортера із зазначенням дати та місця її складення.

Згідно із пунктом 1 розділу Х Порядку №139 прийняте митницею рішення про відмову у видачі сертифіката EUR.1 або EUR-MED відповідно до пункту 2 розділу VII цього Порядку не перешкоджає повторному зверненню експортера до митниці відповідно до цього Порядку за умови усунення причин, що призвели до відмови.

Разом з цим, у пункті 2 розділу Х Порядку №139 передбачено, що експортер має право оскаржити рішення про відмову у видачі сертифіката EUR.1 або EUR-MED у порядку, встановленому чинним законодавством.

Слід також враховувати, що принципи митного регулювання при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності визначаються статтею 13 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 року №959-ХІІ. У цій статті, зокрема, передбачається, що експортні операції з металобрухтом здійснюються відповідно до цього Закону з урахуванням особливостей, визначених законами України "Про металобрухт" та "Про вивізне (експортне) мито на відходи та брухт чорних металів".

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року №619-ХIV, металобрухт - непридатні для прямого використання вироби або частини виробів, які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу і містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави, а також вироби з металу, що мають непоправний брак, залишки чорних і кольорових металів і їх сплавів;

власник металобрухту - юридична або фізична особа, яка володіє, користується і розпоряджається належним їй металобрухтом у межах, визначених законом;

заготівля металобрухту - діяльність, пов`язана з купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту суб`єктами господарювання;

переробка металобрухту - діяльність, пов`язана із доведенням металобрухту шляхом сортування або, в разі потреби, пресування, пакетування, дрібнення, різання до стану, що відповідає вимогам законодавства; вилучення металевої складової із шлаків металургійної переробки чорних та кольорових металів і їх сплавів;

купівля та/або реалізація металобрухту - діяльність, пов`язана із передачею права власності на металобрухт іншому власнику в обмін на еквівалентну суму коштів або боргових зобов`язань;

спеціалізовані підприємства - суб`єкти господарювання всіх форм власності, що здійснюють заготівлю та/або переробку (надають послуги з переробки) металобрухту, відповідають вимогам цього Закону, у тому числі мають власну або орендовану ділянку з твердим покриттям, площа якої визначається суб`єктом господарювання з урахуванням його виробничих потреб;

документи у сфері роботи з металобрухтом - документи, що містять дані про походження і власника металобрухту, відповідність його вимогам законодавства, нормам і правилам вибухової, пожежної, екологічної та радіаційної безпеки.

Згідно із статтею 4 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року №619-ХIV приймання металобрухту від суб`єктів господарювання оформлюється актом приймання, в якому зазначаються найменування та ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - підприємця чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) та місцезнаходження з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Порядок приймання, зберігання і методи випробувань металобрухту чорних та кольорових металів встановлюються відповідно до вимог законодавства.

Оформлення документів, що засвідчують набуття права власності на металобрухт, та актів приймання металобрухту є обов`язковим. Ці документи повинні знаходитися у власника металобрухту та зберігатися протягом одного року.

Спірні правовідносини виникли з приводу відмови позивачу (експортеру) у видачі сертифікатів з перевезення (походження) товару EUR.1 відповідно до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, до якої Україна приєдналась з листопада 2017 року (застосовується для України з 01.02.2018 року).

Виходячи з обставин справи, підставою для відмови Товариству у видачі сертифікатів з перевезення (походження) товарів EUR.1 стали зауваження митниці стосовно подання експортером заяв, виготовлених не шляхом двостороннього друку; не заповнення у заявах певного змісту виконання для товару правил визначення преференційного походження, встановленого Конвенцією або Угодами; суперечність зазначення експортером у деклараціях про відсутність даних стосовно виробника товару і, як наслідок, суперечність наведеній у заявах інформації про те, що товар цілком вироблений в Україні.

Тобто, за результатом розгляду поданих позивачем митниця визначила, що такі заповнені експортером з порушенням вимог Конвенції або Угод та цього Порядку, що відповідно до вимог пункту 1 розділу VII Порядку №139 є підставою для відмови у видачі сертифіката EUR.1.

Перевіряючи правильність висновків митниці в контексті наведених підстав для відмови позивачу у видачі сертифікатів з перевезення (походження) товарів EUR.1, колегія суддів, повторюючись, звертає увагу на те, що відповідно до положень пункту 6 розділу ІІІ Порядку №139 видачі сертифіката EUR.1 передує перевірка посадовою особою митниці наявності документів, зазначених у пункті 3 цього розділу, та їх відповідності вимогам Конвенції або Угод, а саме: формі (технічні характеристики) поданого бланка сертифіката EUR.1; правильності заповнення заяви та бланка сертифіката EUR.1; наявності відомостей, що містяться в декларації(ях), для підтвердження преференційного походження товару(ів) з України, зазначеного(их) у сертифікаті EUR.1.

Законодавчо визначені умови щодо правильності заповнення заяви та бланка сертифіката EUR.1 і перевірки наявності відомостей, що містяться в деклараціях, для підтвердження преференційного походження товарів з України, зазначених у сертифікатах EUR.1, зумовлюють апеляційний суд звернути увагу на те, що положення Порядку №139 містять вимоги як щодо заповнення заяви про видачу сертифіката EUR.1 так і стосовно її виготовлення.

У першому ж випадку не недотримання експортером правил Порядку №139 щодо заповнення заяви є чіткою підставою для прийняття митницею рішення про відмову у видачі сертифіката.

Акцентуючи увагу на таких різних способах «створення» заяви про видачу сертифіката EUR.1, колегія суддів звертає увагу на те, що вимоги стосовно дотримання експортером двостороннього друку заяви відповідно до положень пункту 1 розділу ІХ Порядку №139 є загальними і застосовуються виключно при її виготовленні. Тобто, «створення» заяви не у спосіб, встановлений цією нормою згідно із пунктом 1 розділу VII цього Порядку не є безумовною підставою для прийняття митницею рішення про відмову у видачі сертифіката, оскільки не пов`язано із діями експортера стосовно заповнення змісту заяви.

Також, правильно застосовуючи положення статті 9 Конституції України, судом першої інстанції вірно враховано, що Регіональна конвенція про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження не містить вимог стосовно виготовлення заяви про видачу сертифіката EUR.1 шляхом двостороннього друку.

При цьому, слід враховувати наявність у заявах позивача посилань на те, що декларації від експортера являються зворотною стороною заяв для видачі сертифікатів з перевезення (походження) товарів з України за формою EUR.1.

З огляду на встановлені обставини у сукупності, а також вищенаведене нормативне регулювання чітких підстав для відмови у видачі сертифіката EUR.1 і їх не підтвердження під час вирішення справи, колегії суддів вважає за необхідне погодитись із висновками суду першої інстанції про те, що зауваження митниці стосовно не дотримання експортером вимог двостороннього друку заяв містить ознаки надмірного формалізму, непропорційного застосування засобів перевірки заяв та поставленими перед митницею завданнями, наслідком чого стала необґрунтована відмова суб`єкта владних повноважень у задоволенні вимог позивача.

Також, у деклараціях (додатки до заяв) експортером зазначено, що Товар відповідних товарних позицій, перелічений у деклараціях, має преференційний статус походження з України відповідно до правил походження, викладених в Доповненні І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження та в межах вільної торгівлі з ЄС відповідно до Угоди про асоціацію між Україною, з однією сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони.

Заповнені позивачем Сертифікати (графи 2) містять назви Сторін, що підписали Угоди Ukraine та European Union.

Заповнення заяв/декларацій у такий спосіб відповідає установленій Конвенцією та Порядком №139 формі заяв/декларацій, свідчить про дотримання експортером чинного законодавства під час заявлення вимог про видачу сертифікатів з перевезення товару EUR.1 та можливість встановити митницею міжнародні правила, які регулюють порядок визначення преференційного походження товарів.

Зауваження митниці про суперечність зазначення експортером у деклараціях про відсутність даних стосовно виробника товару і, як наслідок, суперечність наведеній у заявах інформації про те, що товар цілком вироблений в Україні, не можна вважати обґрунтованими, оскільки такі виходять за межі поставлених перед митницею завдань під час перевірки правильності заповнення експортером заяв про видачу сертифікатів EUR.1.

Разом з цим, у статті 7 Конвенції передбачено, що митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також для виконання інших умов цієї Конвенції. Для цих цілей вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть доцільними.

Обставини справи показали, що на підтвердження походження товарів з України та преференційний статус товарів, з метою видачі сертифікатів EUR.1, позивачем представлено митниці матеріали, у тому числі стосовно придбання та походження товарів, його характеристик, тощо, які посадовою особою митниці не перевірялись.

В контексті наведеного слід зазначити, що позивачем додержано передбачені законом умови для отримання результату, пов`язаного із видачею сертифікатів з перевезення (походження) товарів EUR.1. Однак, суб`єкт владних повноважень не використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернень Товариства.

У зв`язку із чим, керуючись положеннями статтей 2, 245 КАС України колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах, які виникли між сторонами, належним та ефективним способом захисту порушених прав та інтересів позивача є висновок суду про скасування неправомірних рішень митниці із зобов`язанням суб`єкта владних повноважень повторно розглянути подані експортером заяви з урахуванням висновків апеляційного суду стосовно необґрунтованих зауважень відповідача.

З огляду на те, що висновки суду про наявність підстав для задоволення позову є правильними, проте не у повній мірі відповідають нормам матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛКЕР» до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про відмову у видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 №UA500000/23/000001 від 09.11.2023 року, прийнятого за результатом розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛКЕР» від 07.11.2023 року для видачі сертифіката з перевезення (походження) товару з України за формою EUR.1 ретроспективно, на експортну операцію, що відбулась згідно митних декларацій №UA500090/2021/204305 від 13.10.2021 року та №UA500090/2021/204306 від 13.10.2021 року.

Зобов`язати Одеську митницю повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛКЕР» від 07.11.2023 року для видачі сертифіката з перевезення (походження) товару з України за формою EUR.1 ретроспективно, на експортну операцію, що відбулась згідно митних декларацій №UA500090/2021/204305 від 13.10.2021 року та №UA500090/2021/204306 від 13.10.2021 року, з урахуванням висновків суду.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про відмову у видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 №UA500000/23/000002 від 09.11.2023 року, прийнятого за результатом розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛКЕР» від 07.11.2023 року для видачі сертифіката з перевезення (походження) товару з України за формою EUR.1 ретроспективно, на експортну операцію, що відбулась згідно митної декларації №UA500090/2021/207150 від 03.12.2021 року.

Зобов`язати Одеську митницю повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛКЕР» від 07.11.2023 року для видачі сертифіката з перевезення (походження) товару з України за формою EUR.1 ретроспективно, на експортну операцію, що відбулась згідно митної декларації №UA500090/2021/207150 від 03.12.2021 року, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 30.07.2024 року.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв