Справа № 120/1699/20-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1699/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян Марина Бондівна

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

16 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Смілянець А. Е.,

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на окрему ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 28 березня 2024 року звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із заявою за статтею 383 КАС України, в якій просив:

- визнати протиправними рішення, дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі №120/1699/20-а та порушення прав ОСОБА_1 на здійснення перерахунку призначеної пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітньої плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок, на підставі довідки прокуратури Вінницької області від 06.03.2020 року №18/44 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, відповідно до ст.50-1 Закону України ''Про прокуратуру'' в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, починаючи з 01.01.2020 року, без обмеження суми пенсійної виплати з урахуванням раніше проведених виплат;

- вказати Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області на такий спосіб вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, як обов`язок невідкладно виконати у повному обсязі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року по справі №120/1699/20-а, як в частині здійсненя перерахунку пенсії, так і в частині виплати пенсійної заборгованості за січень - серпень 2020 року, а також з січня 2023 року по березень 2024 року включно.

Ухвалою суду від 15.04.2024 заяву позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених відповідачем-суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду у справі № 120/1699/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

15 квітня 2024 року Вінницький окружний адміністративний суд постановив окрему ухвалу, якою зобов`язав керівника Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області вжити заходів належного реагування щодо усунення причин та умов, що сприяли неналежному виконання рішення суду від 25.05.2020 року у справі №120/1699/20-а.;

- про вжиті Головним управлінням Пенсійного фонду у Вінницькій області заходи повідомити Вінницький окружний адміністративний суд не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати окрему ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі.

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною 2-4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Крім того, в силу приписів статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

В абзаці 3 пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також у Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Тому обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Судом першої інстанії встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25.05.2020 у справі № 120/1699/20-а зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок, на підставі довідки прокуратури Вінницької області від 06.03.2020 року № 18/44 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, з розрахунку 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, починаючи з 01.01.2020 року, без обмеження суми пенсійної виплати з урахуванням раніше проведених виплат.

Обсяг обов`язків, покладених на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішенням суду у справі № 120/1699/20-а охоплював вчинення дій, спрямованих на перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з 90% суми місячної заробітної плати, що вказана у довідці прокуратури Вінницької області від 06.03.2020 № 18/44, без обмеження суми пенсійної виплати.

14.08.2020 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 120/1699/20-а.

Відтак, на виконання рішення суду, базовою величиною для перерахунку пенсії ОСОБА_1 є розмір місячної заробітної плати прокурора, що вказаний у довідці прокуратури Вінницької області від 06.03.2020 № 18/44.

З довідки від 06.03.2020 № 18/44 встановлено, що зазначений у ній розмір заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами, чинними на 06.09.2017, за посадою першого заступника прокурора області становить 54539,52 грн.

Як наслідок, на виконання вказаного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2020 в розмірі 90%, виходячи із заробітної плати за відповідною посадою в розмірі 54539,52 грн, розмір якої вказаний у довідці від 06.03.2020 № 18/44, без обмеження максимальним розміром. В результаті розмір перерахованої пенсії ОСОБА_1 склав 49085,57 грн.

Однак, в подальшому Головним управлінням Пенсійного фонду України прийнято рішення про повторний перегляд матеріалів пенсійної справи, внаслідок чого проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням вже іншої базової величини - заробітної плати в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску станом на 06.09.2017 - дату, на яку було застосовано норми законодавства під час видачі довідки № 18/44, і яка становила 42100 грн, замість розміру заробітної плати прокурора вказаного у довідці № 18/44.

Так, Головним управлінням проведено розрахунок розміру пенсії позивача, який склав 37890,00 грн та виплачується ОСОБА_1 з січня 2023 року.

28.03.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання дій відповідача, вчинених на виконання рішення суду, протиправними, оскільки Головним управління ПФУ у Вінницькій області не в повному обсязі виконано рішення суду.

Ухвалою від 02.04.2024 заяву позивача прийнято до розгляду, а відповідачу встановлено строк для надання суду письмових пояснень по суті поданої заяви.

08.04.2024 від відповідача надійшли письмові пояснення, у яких зазначається, що на виконання рішення суду від 25.05.2020 у справі № 120/1699/20-а Головним управлінням проведено перерахунок пенсії позивача, який станом на 01.01.2020 склав 37890,00 грн, а також зазначено, що борг перед заявником у Головного управління відсутній.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.

Відповідач звертає увагу на те, що рішенням суду на Головне управління не було покладено обов`язку враховувати заробітну плату в розмірі, що перевищує максимальну величину бази нарахування єдиного внеску. Відповідно, заробіток ОСОБА_1 для обчислення його пенсії на виконання рішення суду у справі № 120/1699/20-а обчислено в розмірі, що не перевищує максимальну величину бази нарахування єдиного внеску 42100,00 грн.

Отже, на думку відповідача, Головним управлінням виконано рішення суду від 25.05.2020 у справі № 120/1699/20-а в межах покладених зобов`язань та відповідно до наданих чинним законодавством повноважень.

Однак, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - це максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Поняття "максимальна величина бази нарахування єдиного внеску" та "розмір заробітної плати з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не є тотожними. А відтак орган Пенсійного фонду України при перерахунку пенсії ОСОБА_1 повинен чітко слідувати обов`язку, покладеному рішенням суду у справі № 120/1699/20-а, де цілком однозначно вказано про обов`язок перерахувати пенсію виходячи із заробітної плати прокурора вказаної у довідці від 06.03.2020 № 18/44.

Крім того, при проведенні перерахунку пенсії працівникам прокуратури згідно з положеннями ч. 2 ст. 86 Закону № 1697-VII пенсія призначається (перераховується) не з максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, а з суми заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Як зазначено раніше, "розмір заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами, чинними на 06.09.2017, за посадою "першого заступника прокурора області", зазначений у довідці від 06.03.2020 № 18/44, становить 54539,52 грн. Тому саме ця сума підлягає врахуванню Головним управлінням як базова величина для перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення судів у справі № 120/1699/20-а.

Згідно з матеріалами справи Вінницький окружний адміністративний суд у справах №120/13785/23 та №120/14730/23 за позовами Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні ВП № 72034030 в сумі 5100 грн та в сумі 10200 грн, дійшов висновку про не повне та неналежне виконання рішення суду відповідачем у справі №120/1699/20-а. Зокрема, суд зазначив, що розмір заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 , з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, згідно з довідкою 06.03.2020 № 18/44 становить 54539,52 грн, тому і розмір пенсії має становити 49085,57 грн, такий розмір і виплачувався йому до 01.01.2023. Натомість позивач з січня 2023 року без достатніх на те підстав переглянув розмір перерахованої пенсії ОСОБА_1 , застосувавши основну величину для її обчислення - заробітну плату в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску станом на 06.09.2017, що призвело до неповного виконання рішення суду у справі № 120/1699/20-а.

Ухвалою суду від 15.04.2024 заяву позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених відповідачем-суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду у справі № 120/1699/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо неналежного виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.05.2020 у справі № 120/1699/20-а з підстав, наведених у мотивувальній частині ухвали суду.

У задоволенні решти вимог заяви позивача про визнання дій протиправними, поданої в порядку статті 383 КАС України - відмовлено.

Зазначено також про постановлення окремої ухвали щодо виявлених порушень законодавства України посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Так, статтею 383 КАС України передбачено право особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (частина 6 статті 383 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Отже, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Окрема ухвала дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли.

Тобто, окрема ухвала є реакцією на ті порушення, що не усуваються рішенням, а також на причини й умови вчинення порушень, щоб запобігти їх повторенню.

В контексті наведеного та враховуючи протиправність дій пенсійного органу, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги, окрему ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а окрему ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 липня 2024 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.