Справа № 340/3104/24
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/3104/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П., розглянувши адміністративну справу за позовом заступника керівника Новоукраїнської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України до Новомиргородської міської ради Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог не предмет спору на стороні позивача Департамент культури, молоді та спорту Кіровоградської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

Заступник керівника Новоукраїнської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Новомиргородської міської ради Кіровоградської області щодо неутворення виконавчого органу Новомиргородської міської ради - спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини, відповідно до порядку та вимог, встановлених ч. 3 ст. 3 Закону України ''Про охорону культурної спадщини'';

- зобов?язати Новомиргородську міську раду Кіровоградської області утворити виконавчий орган Новомиргородської міської ради - спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини, відповідно до порядку та вимог, встановлених ч. 3 ст. 3 Закону України ''Про охорону культурної спадщини''.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що Новоукраїнською окружною прокуратурою у межах наданих повноважень відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України ''Про прокуратуру'' вивчено інформацію Новомиргородської міської ради щодо створення спеціально уповноваженого органу у сфері охорони культурної спадщини та встановлено, що він не створений відповідно до Закону України ''Про охорону культурної спадщини'', з огляду на інформацію Департаменту культури та туризму Кіровоградської ОВА, викладеної в листі №29-01-19/247/0.29 від 20.02.2024 та Міністерства култури та інформаційної політики від 25.03.2024 № 06/15/2723-24. Новомиргородська міська рада не зверталася за погодженням щодо утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини. Вказане нівелює виконання міською радою обов`язків та повноважень, визначених цим Законом.

Ухвалою судді від 20.05.2024 року відкрито провадження у даній справі, вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департамент культури, молоді та спорту Кіровоградської обласної державної адміністрації.

Міністерство культури та інформації політики України свої пояснення щодо позову не надало.

Новомиргородською міською радою Кіровоградської області (надалі відповідач) подано відзив на позов, у якому заперечуються позовні вимоги, посилаючись на відсутність повноважень прокурора, що є перешкодою для розгляду справи по суті. Наголожує, що прокуратура не має процесуальні правоздатності пред`являти позов в інтересах Міністерства культури та інформаційної політики України. Крім того, зазначено про те, що уповноваженим органом у сфері охорони культурної спадщини є Сектор культури, туризму та культурної спадщини Новомиргородської міської ради, який дії на підставі ПОложення про сектор, затвердженого рішенням Новомиргородської міської ради від 24.12.2020 року №31 (а.с.81-89).

Новоукраїнська окружна прокуратура Кіровоградської області подала відповідь на відзив, у якому наголошено на тому, що наявність повноважень здійснювати представницва інтересів держави з посиланням на нормативно-правові акти. Крім того, зазначено, що у зв`язку з тим, що відповідач не здійснював погодження із центральним органом виконавчої влади при створенні сектору, а відтак вказаний сектор, не є таким, що утворений із дотриманням норм закону (а.с.90-104).

Новомиргородська міська рада Кіровоградської області подала заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначено про відсутність бездіяльності, з огляду на створення Сектору культури, туризму та культурної спадщини, на який покладено обов`язок реалізовувати повноваження органів виконавчої влади у сфері збереження використання культурної спадщини. Також вказано на неможливість виконання зобов`язальної частини позову, оскільки спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини у структурі Новомиргородської міської ради вже створений (а.с.105-111).

Суддя Казанчук Г.П. у період з 19.06.2024 по 05.07.2024, з 11.07.2024 по 12.07.2024 та з 22.07.2024 по 26.07.2024 перебувала у відпустці.

Дослідивши докази і письмові пояснення учасників справи, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 № 878 затверджено Список історичних населених місць України (міста і селища міського типу) та до Списку по Кіровоградській області, серед іншого, включено історично населені пункти Новоукраїнського району, а саме: м. Новомиргород Кіровоградської області, 1740 року заснування.

Новоукраїнською окружною прокуратурою 04.01.2024 на адресу Новомиргородської міської ради Кіровоградської області скеровано запит № 53/03-116ВИХ-24 про надання інформації щодо створення міською радою спеціально уповноваженого органу у сфері охорони культурної спадщини (а.с.24).

Листом від 26.01.2024 № 02-24/32/1 Новомиргородською міською радою повідомлено, що уповноваженим органом у сфері охорони культурної спадщини є сектор культури, туризму та культурної спадщини Новомиргородської міської ради та, відповідно до Положення, є структурним підрозділом Новомиргородської міської ради. Розпорядженням Новомиргородського міського голови від 23.04.2021 № 210к призначено завідувача даного сектору (а.с.27).

Згідно інформації Департаменту культури та туризму Кіровоградської ОВА, викладеної в листі №29-01-19/247/0.29 від 20.02.2024, до Департаменту звернення, пропозиції щодо погодження створення спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини та призначення їх керівників від Новомиргородської міської ради не надходили (а.с.38-39).

Відповідно до інформації Міністерства культури та інформаційної політики України (надалі МКІП) від 25.03.2024 № 06/15/2723-24, за результатами перевірки актуальної електронної бази документообігу Новомиргородська міська рада Кіровоградської області до МКІП не зверталася за погодженням щодо утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини (а.с.48).

Прокурор вважає, що відповідачем Сектор культури, туризму та культурної спадщини Новомиргородської міської ради утворено без погодження із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, у цьому вбачає протиправну бездіяльність.

Отже, наявність протиправної бездіяльності щодо створення уповноваженого органу, є предметом спору переданого на вирішення адміністративного суду.

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ "Про прокуратуру" (далі - Закон №1697-VII) та статтею 53 КАС України.

Так, згідно з частинами першою, третьою статті 23 Закону №1697-VII представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За змістом частини четвертої статті 23 Закону №1697-VII наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Пунктом 1 частини шостої статті 23 Закону №1697-VII передбачено, що під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

За приписами частин третьої - п`ятої статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 під поняттям орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надані повноваження органу виконавчої влади.

При вирішенні справи суд бере до уваги, що інтереси держави є оціночним поняттям, а тому прокурор в кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Враховуючи позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.12.2019 у справі №920/121/19, суд зазначає, що поняття інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Державний інтерес знаходить свій вияв у підтримці такого стану суспільних відносин, який би повною мірою відповідав конституційним засадам правового регулювання та забезпечував баланс інтересів усіх членів суспільства в їх взаємовідносинах між собою та державою.

З наведеного вбачається, що інтереси держави спрямовані на забезпечення гарантій державної влади та ефективного функціонування її інститутів та органів задля захисту та реалізації прав і свобод територіальних громад.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Звертаючись до суду в інтересах держави, у позовній заяві заступник керівника Новоукраїнської окружної прокуратури обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту.

Зокрема, звернення до суду з позовом у цьому випадку обумовлено бездіяльністю органу місцевого самоврядування, як зазначає прокурор, невжиття заходів щодо утворення спеціально уповноваженого органу культурної спадщини.

Відповідно до частини четвертої 4 статті 23 Закону №1697-VІІ прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.

Суд констатує, що прокурор дотримався вказаних норм, попередньо повідомивши позивачів про пред`явлення позову, а наявність підстав для представництва не була оскаржена вказаними суб`єктами владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом, держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність.

Преамбулою Закону України ''Про охорону культурної спадщини'' визначено, що об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Згідно частини 1 статті 3 Закону України ''Про охорону культурної спадщини'' державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини, до яких, серед інших, належать виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Частиною 3 статті 3 Закону України ''Про охорону культурної спадщини'' визначено, що відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України, утворюється місцевою радою за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 № 878 ''Про затвердження Списку історичних населених місць України'' до Списку історичних населених місць по Кіровоградській області, серед інших, включено місто Новомиргород (дата заснування - 1740 рік).

Згідно частини 5 статті 3 Закону України ''Про охорону культурної спадщини'' виконавчий орган сільської, селищної, міської ради з питань, передбачених підпунктом 5 пункту "б" частини першої статті 31 (організація охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників) і підпунктом 10 пункту "б" статті 32 (забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання) Закону України ''Про місцеве самоврядування в Україні'', підконтрольний відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до частини 6 статті 3 Закону України ''Про охорону культурної спадщини'' рішення (розпорядження, дозволи, приписи, постанови) органів охорони культурної спадщини, прийняті в межах їхньої компетенції, є обов`язковими для виконання юридичними і фізичними особами.

Частиною 2 статті 6 Закону України ''Про охорону культурної спадщини'' передбачено повноваження районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини.

Крім того, частиною 3 статті 6 Закону України ''Про охорону культурної спадщини'' встановлено, що відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради щорічно звітує перед центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини та громадськістю про стан збереження об`єктів культурної спадщини.

Частиною 4 статті 6 Закону України ''Про охорону культурної спадщини'' встановлено, що голови обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій та сільські, селищні, міські голови призначають на посаду і звільняють з посади керівників відповідних органів охорони культурної спадщини за погодженням з органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону.

Також, статтею 44 Закону України ''Про охорону культурної спадщини'' закріплено, що відповідний орган охорони культурної спадщини накладає на юридичну особу, яка є власником або уповноваженим ним органом чи замовником робіт, відповідні фінансові санкції за порушення законодавства про охорону культурної спадщини.

Відповідно до статті 45 Закону України ''Про охорону культурної спадщини'' фінансові санкції, передбачені статтею 44 цього Закону, накладаються керівником, заступниками керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, головою чи заступником голови обласної, районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, головою чи заступником голови відповідної місцевої ради після розгляду матеріалів, які засвідчують факт правопорушення.

Про вчинення правопорушення, зазначеного у статті 44 цього Закону, особою, уповноваженою органом охорони культурної спадщини, складається акт. Акт разом з іншими документами, що стосуються справи, у десятиденний термін з моменту складення акта надсилається посадовій особі, яка має право накладати фінансові санкції.

Таким чином, наведені вище положення Закону України ''Про охорону культурної спадщини'' закріплюють імперативну норму щодо утворення органом місцевого самоврядування спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (відповідних виконавчих органів охорони культурної спадщини) у складі виконавчих органів сільської, селищної, міської ради, зокрема у випадку занесення населеного пункту до Списку історичних населених місць України.

З матеріалів справи судом встановлено, що на запит прокуратури, листом від 26.01.2024 № 02-24/32/1 Новомиргородська міська рада повідомила, що відповідно до Положення про Сектор культури, туризму та культурної спадщини Новомиргородської міської ради, затвердженого рішенням Новомиргородської міської ради від 24.12.2020, повноваження у сфері охорони культурної спадщини на території Новомиргородської міської територіальної громади покладені на сектор культури (а.с. 27).

Суд зазначає, що п.8 Положення про сектор культури, туризму та культурної спадщини Новомиргородської міської ради (далі - Положення), передбачено, що Сектор здійснює делеговані повановаження підконтрольний профільним управлінням в галузі культури уризму та культурної спадщини Кіровоградської ОДП, Міністерству культури України.

Разом із тим, утворення такого виконавчого органу не погоджувалось з Міністерством культури України, що не заперечується відповідачем.

У вказаному Положенні, сектор не наділений повноваженнями, передбаченими ч.2 ст. 6 Закону України ''Про охорону культурної спадщини''.

Відтак, на даний час відповідачем не утворено виконавчого органу з охорони культурної спадщини та не вжито заходів щодо погодження питання утворення такого виконавчого органу у складі селищної ради з Міністерством культури та інформаційної політики України, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 3 Закону України ''Про охорону культурної спадщини'' та нівелює виконання селищною радою обов`язків та повноважень, визначених цим Законом.

Згідно статті 26 Закону України ''Про місцеве самоврядування в Україні'' виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання; утворення за поданням сільського, селищного, міського голови інших виконавчих органів ради.

Статтею 31 Закону України ''Про місцеве самоврядування в Україні'' передбачено, що до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради належить організація охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників

Згідно із статтею 32 Закону України ''Про місцеве самоврядування в Україні'', до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, серед іншого, належить забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.

Таким чином, спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини Новомиргородської міської ради повинен бути утворений радою у складі її виконавчих органів у формі відділу, управління або іншого органу із дотриманням відповідної процедури погодження.

Порушення процедури погодження утвореного органу та його посадових осіб, свідчить про неутворення відповідного спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини та недотримання порядку призначення його керівника може стати передумовою визнання винесених, прийнятих, виданих неуповноваженим органом/особами розпоряджень, рішень, приписів, постанов, незаконними, а відтак відсутності державних механізмів захисту об`єктів культурної спадщини.

Таким чином, відповідач, як орган місцевого самоврядування, допустив у спірних правовідносинах протиправну бездіяльність, оскільки всупереч вимог згаданих нормативно-правових актів у складі виконавчих органів міської ради, як населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України, не утворив спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини - відповідний виконавчий орган.

При цьому, на запити окружної прокуратури міською радою не надано будь-якого обґрунтування щодо причин непогодження питання такого утворення з Міністерством культури та інформаційної політики України.

У розумінні законодавства, легітимним орган є такий, що створений у порядок та спосіб, визначений законодавством, натомість, як встановлено судом сектор культури Новомиргородської міської ради не є таким, що зумовлює його створення із дотриманням законодавчих процедур.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо утворення у складі виконавчих органів ради спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Вказаних витрати позивачем не понесені, тому судові витрати не розподіляються.

Такі витрати позивачем у даній справі не понесені.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити адміністративний позов заступника керівника Новоукраїнської окружної прокуратури (вул. Гагаріна, 7, м. Новоукраїнка, Кіровоградська область, 27100; ) в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України (вул. Івана Франка, 19, м. Київ, 01601) до Новомиргородської міської ради Кіровоградської області (вул. Соборності, 227/7, м. Новомиргород, Кіровоградська область, 26001; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог не предмет спору на стороні позивача Департамент культури, молоді та спорту Кіровоградської обласної державної адміністрації (пл. Героїв Майдану, 1, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25022; ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність Новомиргородської міської ради Кіровоградської області щодо неутворення виконавчого органу Новомиргородської міської ради - спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини, відповідно до порядку та вимог, встановлених ч. 3 ст. 3 Закону України ''Про охорону культурної спадщини''.

Зобов?язати Новомиргородську міську раду Кіровоградської області утворити виконавчий орган Новомиргородської міської ради - спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини, відповідно до порядку та вимог, встановлених ч. 3 ст. 3 Закону України ''Про охорону культурної спадщини''.

Рішення суду направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК