Справа № 685/649/24
Суддя: Самойлович А. П.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Код категорії 109000000
Справа № 685/649/24
Провадження № 2-а/685/8/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Сороки В.Р.,

позивача ОСОБА_1 та

представниці відповідача Чавелюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Теофіпольської селищної ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 16 травня 2024 року № 42,

В С Т А Н О В И В :

04 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Теофіпольської селищної ради № 42 від 16 травня 2024 року його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за ст. 152 КУПАП за не укладення договору на вивезення побутових відходів з юридичною особою, яка в установленому порядку визнана виконавцем послуг на вивезення таких відходів.

Позивачем заявлена вимога скасувати дану постанову у зв`язку з відсутністю в його діянні складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що об`єктивна сторона інкримінованого правопорушення виражається у порушенні державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів (формальний склад), а сама стаття є бланкетною. Статтею 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», благоустроєм населених пунктів є комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Позивач вважає, що цим законом не передбачено і не може бути передбачено такого виду порушення благоустрою населених пунктів, як не укладання договору на вивезення побутових відходів.

Також позивач зазначає, що спочатку поліцейським, який склав протокол про адміністративне правопорушення, а в подальшому і відповідачем було порушено один з найважливіших принципів договірного регулювання суспільних відносин, яким є принцип свободи договору.

В ході судового розгляду ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав та додатково пояснив, що тариф на вивезення побутового сміття становить 30,52 грн. з людини в місяць. В будинку зареєстровано п`ятеро осіб, тому розмір платежу становить більше 150 грн./міс, хоч фактично вони з дружиною проживають удвох, так як донька з двома дітьми проживають окремо.

Вказав, що не заперечує проти укладення договору на вивезення сміття, але не погоджується з його умовами, так як є несправедливим здійснення значної щомісячної плати за вивезення сміття, якого у нього практично немає. Згідний вносити плату лише за фактичний обсяг вивезення сміття, наприклад, як існувало раніше сплачувалося 5 грн. за зданий на сміттєвоз мішок з сміттям.

Від відповідача Теофіпольської селищної ради надійшов письмовий відзив на позов, згідно якого просить відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Заперечення мотивовані тим, що адміністративною комісією під час розгляду протоколу було встановлено, в тому числі і з наданого поліцейським відеозапису з нагрудного відеореєстратора, що ОСОБА_1 не уклав договору на вивезення побутових відходів із юридичною особою, яка у встановленому порядку визнана виконавцем послуг на вивезення таких відходів, чим порушив ст. 152 КУПАП. Наявне сміття ОСОБА_1 спалює або закопує на власній земельній ділянці.

В ході судового розгляду представниця відповідача ОСОБА_2 заперечила проти задоволення позову з підстав, зазначених у письмовому відзиві.

Заслухавши доводи учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно оскаржуваної постанови, позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУПАП за те, що 19 квітня 2024 року о 13:10 год. по АДРЕСА_1 було встановлено, що він не уклав договір на вивезення побутових відходів із юридичною особою, яка у встановленому порядку визнана виконавцем послуг на вивезення таких відходів, чим порушив правила благоустрою населених пунктів.

Відповідальність за ст. 152 КУПАП настає за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до абзацу першого частини 1 статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Територією, на якій здійснюється благоустрій населених пунктів, відповідно до абзацу другого частини першої статті 1 цього ж закону, є сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту.

Територія приватних домогосподарств не включена до переліку територій, на які здійснюється благоустрій населених пунктів.

Обов`язки громадян у сфері благоустрою населених пунктів визначені ч. 2 ст. 17 вищезазначеного закону, зокрема, утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію, дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів.

Оскільки ні Законом України «Про благоустрій населених пунктів», ні Правилами благоустрою території Теофіпольської селищної територіальної громади, затвердженими рішенням Теофіпольської селищної ради від 06 серпня 2021 року № 24-10/2021 не передбачено такого обов`язку власників присадибних ділянок, як укладення договору на вивезення побутових відходів, тому не укладення такого договору власником присадибної ділянки не є порушенням правил благоустрою територій населених пунктів.

Обов`язок власника домогосподарства на укладення договору на вивезення побутового сміття, як і на надання інших житлово-комунальних послуг, дійсно передбачений, але не Законом України «Про благоустрій населених пунктів», а Законом України «Про житлово-комунальні послуги», тому питання щодо укладення такого договору, в тому числі і підстави для притягнення споживача до юридичної відповідальності за ухилення від його укладення, врегульовано саме цим законом, а не законодавством щодо благоустрою населених пунктів.

Суд також враховує, що, відповідно до ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Однак до відповідальності за ухилення від укладення договору спірною постановою було притягнуто лише позивача, як одного з контрагентів. Жодних відомостей щодо відповідальності юридичної особи, яка надає послуги вивезення побутових відходів, матеріали справи не містять.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що власник приватного домогосподарства не може бути притягнутий до відповідальності за порушення правил благоустрою населених пунктів, яке полягає у відсутності укладеного договору на вивезення побутових відходів, оскільки правилами благоустрою не передбачено обов`язок власника приватного домогосподарства укладати такий договір, тому постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Керуючись ст.ст. 152, 222, 254, 258, 284, 288, 293 КУПАП, ст.ст. 246, 286 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Теофіпольської селищної ради від 16 травня 2024 року № 42 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУПАП та закрити справу у зв`язку з відсутністю в його діянні події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Теофіпольської селищної ради на користь ОСОБА_1 605,60 грн. (Шістсот п`ять гривень 60 коп.) сплаченого при подачі позову судового збору.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 29 липня 2024 року.

Суддя Самойлович А.П.