Справа № 260/2954/24
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2024 року м. Ужгород№ 260/2954/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів, ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів, ОСОБА_3 , в якому просять визнати дії (бездіяльність) начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 . Пільгуй протиправними відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по примусовому взяттю на облік в ІНФОРМАЦІЯ_3 та направлення на полігон учбового центру та зобов`язати вчинити певні дії: повертати нас по місту тимчасового проживання м. Кременчук.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначають, що працівники відповідача незаконно, із застосуванням фізичної сили на блокпості «Нижні Ворота» забрали їх до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, де незаконно поставили на військовий облік та направили на полігон. Заявляють, що вони перебувають на військовому обліку в м. Миколаїв, що не було враховано відповідачем.

17 червня 2024 року відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву №1/1/10298 від 11.06.2024, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив. Так, зазначає, що в ході здійснення спільного з працівниками Національної поліції України відпрацювання заходів правового режиму воєнного стану працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 було виявлено громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які допустили порушення правил військового обліку. З метою припинення неправомірної поведінки позивачів було запрошено прибути до найближчого територіального центру комплектування та соціальної підтримки, на що такі добровільно погодилися. В подальшому позивачі власноруч написали заяви про взяття на військовий облік військовозобов`язаних та видачу військового квитка, після чого були скеровані для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією. За результатами проходження такої позивачі були визнані придатними до військової служби та направлені для проходження військової служби за мобілізацією у складі команди Військової частини НОМЕР_1 . Стверджує, що позивачі із заявами про надання відстрочки від призову не зверталися, заяву про відмову від мобілізації не подавали. Звертає увагу суду не безпідставність доводів позивачів про перебування їх на обліку в м. Миколаєві, оскільки територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, згідно з законодавчими нормами, відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

3-я особа своїх письмових пояснень щодо позову до суду не надіслала.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 11 лютого 2024 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) подав на ім`я начальника першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_5 ) заяву, в якій просив взяти його на військовий облік військовозобов`язаних рядового складу запасу у зв`язку з тимчасовим перебуванням в Закарпатській області. Вказана заява була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_6 12 лютого 2024 за №586.

12 лютого 2024 року ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) подав на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 заяву, в якій просив взяти його на військовий облік військовозобов`язаних рядового складу запасу у зв`язку з проведенням заходів мобілізації. Вказана заява була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_6 12 лютого 2024 за №585.

Окрім того, на підставі поданих начальнику ІНФОРМАЦІЯ_4 заяв 12 лютого 2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було видано військові квитки № НОМЕР_2 та №242006 відповідно.

Згідно з відомостями військових квитків №242005 та №242006 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 12 лютого 2024 року та знято з такого 13 лютого 2024 року.

На виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 зі змінами, Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 зі змінами, відповідно до Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №134 від 12.02.2024 рядових ОСОБА_1 та ОСОБА_2 призвано з 12 лютого 2024 року на військову службу під час мобілізації та направлено для проходження військової служби в складі команди № НОМЕР_1 .

Позивачі вважають протиправним взяття їх на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки, на їх думку, відповідач був зобов`язаний направити їх до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в АДРЕСА_1 (за місцем перебування на обліку) або в м. Кременчук (за місцем проживання), у зв`язку з чим звернулися з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Нормами ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.

Вказане кореспондується також з положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232).

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону №2232 військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Ч. 3 ст. 1 Закону №2232 передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

До видів військової служби, згідно ч. 6 ст. 2 Закону №2232, відноситься військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено та наразі триває.

Воєнний стан в розумінні положень ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Окрім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Суд враховує, що спірні правовідносини виникли в період дії в Україні воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону №2232, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543).

Положеннями ст. 22 вказаного законодавчого акту визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, які передбачають, серед іншого, з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів та визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до вимог Закону №2232, на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років.

Ч. 5 ст. 22 Закону №3543 передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Вказане узгоджується також з положеннями ч. 10 ст. 1 Закону №2322, відповідно до яких громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, в тому числі, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Нормами ч. 3 ст. 33 Закону №2322 визначено, що військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону №2322 взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: звільнені з військової служби в запас; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу»; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; звільнені зі служби поліцейські, особи начальницького та рядового складу Міністерства внутрішніх справ України, Державного бюро розслідувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту (крім осіб, прийнятих на службу цивільного захисту у порядку, визначеному Кодексом цивільного захисту України, до проходження строкової військової служби), Державної кримінально-виконавчої служби України, співробітники Служби судової охорони, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України; які набули громадянства України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу; які досягли 27-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені зі служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування у запасі.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 вищезазначеної статті, призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік та не раніше ніж за три дні до вибуття з місця проживання знятися із зазначеного обліку. У воєнний час забороняється виїзд призовників, військовозобов`язаних та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України - без дозволу відповідного керівника).

Призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи (ч. 11 ст. 37 Закону №2322).

Відповідно до п. 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 (далі Порядок №1487), військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Отже, законодавством встановлений обов`язок військовозобов`язаних перебувати на військовому обліку у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за місцем свого проживання та повідомляти такі про зміну місця проживання для забезпечення їх можливості здійснювати належне визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення складом у мирний час та в особливий період. Більше того, у воєнний час військовозобов`язаним забороняється виїзд з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно п. 20 Порядку №1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Військово-обліковими документами для військовозобов`язаних є військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного.

В позовній заяві позивачі стверджують, що перебувають на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 , однак жодних доказів такого твердження, в тому числі військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного з відповідними відомостями, до суду не надали. Так, копія обліково-послужної картки до військового квитка серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 таким документом вважатися не може, оскільки не передбачена п. 20 Порядку №1487. Більше того, суд враховує те, що за твердженнями позивачів на момент виникнення спірних правовідносин вони фактично проживали в м. Кременчук, як тимчасово переміщені особи, однак для взяття на військовий облік до відповідного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, всупереч законодавчим вимогам, не прибули, що ними не заперечується.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, особисто подані позивачами до ІНФОРМАЦІЯ_4 заяви про взяття на військовий облік, з врахуванням відсутності будь-яких відомостей на їх спростування, є свідченням того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на військовому обліку у порядку, встановленому законодавством на момент виникнення спірних правовідносин не перебували.

Нормами п. 79 Порядку №1487 визначено, що до повноважень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки віднесено, в тому числі, організація та ведення військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснення взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виявлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку.

Згідно п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації

Пунктом 8 цього Положення №154 визначено завдання територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, зокрема, виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил, ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Абзацем 11 п. 9 Положення №154 передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Судом встановлено, що 12 лютого 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_5 на підставі поданих позивачами заяв взяв їх на військовий облік військовозобов`язаних. Хоча взяття позивачів на військовий облік було здійснено районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки не за місцем їхнього проживання, однак вже 13 лютого 2024 року відповідач зняв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з військового обліку військовозобов`язаних, тобто права позивачів на момент звернення до суду з даним позовом такими діями відповідача не порушені.

При цьому суд зауважує, що постановлення на військовий облік є не правом, а обов`язком військовозобов`язаних. Однак в спірних правовідносинах позивачами не було дотримано встановленого законодавством обов`язку кожного військовозобов`язаного перебувати на військовому обліку, що повинно підтверджуватися належними доказами, та повідомляти відповідні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки про зміну місця свого проживання.

З огляду на що позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_4 по направленню позивачів на полігон навчального центру та зобов`язання повернути їх до місця тимчасового проживання суд зазначає наступне.

Взяття позивачів на військовий облік не зумовлює їхню обов`язкову мобілізацію чи направлення на полігон навчального центру, а здійснюється виключно для забезпечення точного визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів держави. Жодних аргументів щодо протиправності оскаржених в цій частині дій відповідача, окрім незаконного, на їх думку, взяття на військовий облік, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в позовній заяві не наводять.

Більше того, як вбачається з матеріалів даної справи наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №134 від 12.02.2024 рядових ОСОБА_1 та ОСОБА_2 призвано з 12 лютого 2024 року на військову службу та направлено для проходження військової служби під час мобілізації в складі команди № НОМЕР_1 . Тобто після призову на військову службу позивачі були відправлені для подальшого проходження такої до Військової частини НОМЕР_1 . Будь-яких відомостей щодо направлення ІНФОРМАЦІЯ_5 позивачів на полігон навчального центру позивачі не надали.

Поряд з цим, питання правомірності призову позивачів на військову службу та вищезазначений наказ ІНФОРМАЦІЯ_4 не є предметом оскарження в даній адміністративній справі, жодних аргументів щодо їх протиправності позивачі не заявляють.

Одними із основних принципів адміністративного судочинства є передбачений нормами ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін та диспозитивності.

Суть такого полягає в тому, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приймаючи рішення в спірних правовідносинах, суд, відповідно до ст. 9 КАС України, виходить із заявлених позивачем позовних вимог та обраного способу захисту порушеного права.

Питання визначення предмету позову, мотивів на його обґрунтування згідно з нормами КАС України є правом саме позивача, та підлягають самостійному доведенню і встановленню на підставі сукупності доказів з урахуванням принципу змагальність сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування у кожному конкретному випадку.

З огляду на те, що наказ ІНФОРМАЦІЯ_4 та питання призову позивачів на військову службу позивачами не оскаржуються, правомірність таких не вирішується судом в межах розгляду даної адміністративної справи.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, крізь призму встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів, ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 ) про визнання дій протиправними, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін