Справа № 200/7174/23
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року справа №200/7174/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року у справі № 200/7174/23 (головуючий І інстанції Ушенко С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу, повернення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач 1), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.04.2023 № 466 «Про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних», яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності і накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана» та притягнуто, як колишнього начальника зв`язку - командира взводу управління 3 артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 , до матеріальної відповідальності на суму 263671,47 грн.;

- повернути стягнуті кошти у зв`язку з притягненням до матеріальної відповідальності на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.04.2023 № 466 «Про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних», про що видати відповідний наказ.

Ухвалою суду від 20 грудня 2023 року заяву позивача про визнання поважними причин пропуску процесуального строку звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом та його поновлення - задоволено.

Визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 процесуального строку звернення до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення коштів.

Поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк звернення до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення коштів (а.с. 51-53).

Ухвалою суду від 25 березня 2024 року залучено Військову частину НОМЕР_2 до участі в адміністративній справі № 200/7174/23 в якості другого відповідача (а.с. 79).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.04.2023 року № 466 «Про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних», яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності і накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана» та притягнуто до матеріальної відповідальності на суму 263671,47 грн.;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 видати наказ про повернення ОСОБА_1 коштів, стягнутих з нього у зв`язку з притягненням до матеріальної відповідальності на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.04.2023 року №466 «Про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних».

Відповідачем 1 подано апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просив скасувати рішення суду та відмовити у задоволені позову, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права.

Апелянт зазначив, що 06.04.2023 року позивач ознайомився з оскаржуваним наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.04.2023 № 466 «Про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних», що підтверджується його особистим підписом.

Це підтверджується копією наказу з підписом позивача про ознайомлення з оскаржуваним наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.04.2023 № 466.

Лише 12.12.2023 року, більше ніж через 8 місяців, після ознайомлення 06.04.2023 року з цим наказом позивач звернувся до суду з позовом.

При вибутті з військової частини НОМЕР_1 до нового місяця служби - військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 жодних претензій не виказував, жодних звернень не робив. Позивач при переведенні з військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_2 не звільнявся з Збройних Сил України. Тим самим, позивач залишився в єдиній організації Збройних Сил України.

Під час служби та одразу після виключення зі списків частини позивач не звертався до відповідача щодо скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.04.2023 № 466 «Про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних», яким його притягнуто до дисциплінарної відповідальності і накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана» та притягнуто його, як колишнього начальника зв`язку - командира взводу управління 3 артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 до матеріальної відповідальності на суму 263671,47 грн..

Отримуючи щомісячно грошове забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 , позивачу було відомо про нарахування його грошового забезпечення, проведення утримання з його грошового забезпечення на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.04.2023 № 466 «Про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних», яким його притягнуто до дисциплінарної відповідальності і накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана» та притягнуто його, як колишнього начальника зв`язку - командира взводу управління 3 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 до матеріальної відповідальності на суму 263671,47 грн., що було підставою для вирішення спору в позасудовому чи судовому порядку з моменту його отримання.

Жодних претензій позивач до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , де він отримує гроші з 09.04.2023 року по сьогоднішній день, не висловлював.

Статтею 88 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 року № 551-XIV (зі змінами), зазначено, що військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України. Тобто у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду і зазначена правова позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16, у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №140/721/19 та у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 340/685/19.

У цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.10.2021 у справі № 520/14663/2020. З матеріалів справи вбачається, що з даним позовом позивач звернувся лише 12.12.2023 року, тобто з порушенням місячного строку звернення до суду. При цьому, позивач у позовній заяві не зазначає, коли саме дізнався про оскаржуваний наказ, у заяві про поновлення строку звернення до суду і надалі відсутня така інформація. Позивачем було подано позов лише 12.12.2023 року, тобто через вісім місяців з дати прийняття оскаржуваного наказу. Таким чином, позивачем не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду із даними вимогами.

Позивач, своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна та не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання нестачі (втраті), витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, відповідно до чинного законодавства, правомірно поніс матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.

Таким чином, ОСОБА_1 завдав шкоду військовій частині НОМЕР_1 через протиправну поведінку (бездіяльність) у зв`язку з невиконанням, неналежним виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), а саме через недотримання вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, наказу Міністра оборони України №300 від 16.07.1997 року та недбалому ставленні до своїх функціональних обов`язків на займаній посаді по організації та здійсненню контролю за обліком, станом та збереженням майна підрозділу, що призвело до нестачі (втрати) зазначеного майна на загальну суму (з врахуванням зносу) 263671,47 грн.

При проведенні службового розслідування знайшов своє підтвердження факт відсутності контролю з боку позивача, що призвело до неналежного обліку військового майна, та як наслідок - до нестачі, втрати військового майна, що підтверджуються в тому числі й поясненнями військовослужбовців, рапортом полковника ОСОБА_2 , т.в.о. командира 3 артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2023 вх.№ 3868, за результатом дослідження яких, встановлено ряд порушень, які викладені в акті службового розслідування та документально підтверджуються матеріалами, доданими до нього. Жодних заходів щодо відшкодування завданих державі збитків позивач не вживав.

Отже, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.04.2023 № 466 є законним та не підлягав скасуванню.

Статтею 88 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 року № 551-XIV (зі змінами), зазначено, що військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк. Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані зобов`язані бережливо ставитися до довірених їм озброєння, техніки та іншого військового майна, вживати заходів до запобігання шкоді. Особи, які посягають на державну власність, недбало ставляться до озброєння, техніки та іншого військового майна, притягаються до матеріальної відповідальності. Притягнення до матеріальної відповідальності не звільняє від дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 3 жовтня 2019 року № 160-IX, командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.

Згідно ст. 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 3 жовтня 2019 року № 160- IX, особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені, вважає рішення суду законнним та обгрунтованим.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно наказу Міністра оборони України від 26 червня 2020 року № 282 позивачу після закінчення у червні 2020 року Військового інституту телекомунікацій та інформації імені Героїв Крут присвоєно військове звання «лейтенант» та призначено начальником зв`язку командиром взводу управління командира артилерійського дивізіону НОМЕР_3 окремої артилерійської бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України (а.с. 26).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30 червня 2022 року № 165 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника зв`язку командира взводу управління командира 3 артилерійського дивізіону, поставлено на продовольче забезпечення, прийнято вважати таким, що прибув до району виконання завдань для виконання службових (бойових) завдань з пункту постійної дислокації (а.с. 28).

Наказом командувача Військ оперативного командування від 17.03.2023 № 116 (по особовому складу) позивача призначено на посаду командира мінометної батареї механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_2 , а наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.04.2023 № 97 його виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 і він вважається таким, що справи і посаду здав та вибув до нового місця служби.

Наказом Військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2023 року № 379 призначено службове розслідування за фактом чисельних нестач та недоліків, які були виявлені при прийомі посади начальника зв`язку - командира взводу управління 3 артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 , строк якого продовжено наказом від 30.03.2023 року № 431 (а.с. 91, 94).

Актом службового розслідування помічника начальника відділення бойової підготовки Військової частини НОМЕР_1 капітанм ОСОБА_3 встановлено таке.

На підставі рапорту полковника ОСОБА_2 , т.в.о. командира 3 артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2023 вх.№ 3868 стало відомо, що під час приймання посади та справ начальника зв`язку - командира взводу управління 3 артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 було встановлено чисельні недоліки та нестачі.

В ході проведення службового розслідування, внаслідок прийому та передачі посади начальника зв`язку - командира взводу управління 3 артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 , встановлено недоліки згідно акту прийому-здачі посади.

В результаті неналежного виконання службовою особою Військової частини НОМЕР_1 посадових обов`язків, а саме діями старшого лейтенанта ОСОБА_1 було завдано збитки державі на суму 263671,47 грн. з власної необережності.

За п.п. 2, 4 п. 5 Акту запропоновано за невиконання вимог ст. 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до яких командир взводу в мирний і воєнний час відповідає за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу, старшого лейтенанта ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «сувора догана», а також притягнути до матеріальної відповідальності на суму 263671,47 грн. (а.с. 84-90).

6 квітня 2023 року командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ № 466 «Про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних», згідно якого, відповідно до ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.03.2023 № 379 «Про призначення службового розслідування за фактом чисельних нестач та недоліків, які були виявлені при прийомі посади начальника зв`язку - командира взводу управління 3 артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 », помічником начальника відділення бойової підготовки Військової частини НОМЕР_1 було проведене службове розслідування з метою уточнення причин та обставин, що призвели до чисельних нестач та недоліків, які були виявлені при прийомі посади начальника зв`язку командира взводу управління 3 артилерійського дивізіону військової частини (а.с. 43-44).

За змістом цього наказу, на підставі рапорту полковника ОСОБА_2 , т.в.о. командира 3 артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2023 вх.№ 3868 стало відомо, що під час приймання посади та справ начальника зв`язку - командира взводу управління 3 артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 було встановлено чисельні недоліки та нестачі. В ході проведення службового розслідування, внаслідок прийому та передачі посади начальника зв`язку - командира взводу управління 3 артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 , встановлено недоліки згідно акту прийому-здачі посади.

Зазначено, що в результаті неналежного виконання службовою особою Військової частини НОМЕР_1 посадових обов`язків, а саме діями старшого лейтенанта ОСОБА_1 було завдано збитки державі на суму 263671,47 грн. з власної необережності.

На підставі зазначеного вбачається вчинення дисциплінарного правопорушення та шкода, завдана державі, яка виникла за час перебування на посаді старшим лейтенантом ОСОБА_1 , та порушення вимог статей 16 та 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Згідно п. 2 цього наказу за невиконання вимог статей 16, 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до яких командир взводу в мирний і воєнний час відповідає за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу, старшого лейтенанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана», а також притягнуто до матеріальної відповідальності на суму 263671,47 грн. і позбавлено премії за квітень 2023 року.

Щодо строку звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою суду першої інстанції від 20 грудня 2023 року заяву позивача про визнання поважними причин пропуску процесуального строку звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом та його поновлення - задоволено.

Визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 процесуального строку звернення до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення коштів.

Поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк звернення до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення коштів (а.с. 51-53).

Позивачем подано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду з адміністративним позовом, яка обґрунтована тим, що про наявність наказу від 06.04.2023 № 466 «Про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних» та про притягнення його до дисциплінарної і матеріальної відповідальностей він дізнався лише у середині листопада 2023 року від фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_4 після надання роз`яснень про отримання 11.11.2023 грошового забезпечення за жовтень 2023 року у розмірі 2805,09 грн. (в рази нижчому ніж отримував). Просив врахувати його переведення 08.04.2023 для продовження військової служби у Військову частину НОМЕР_4 , перебування на полігонах та в зоні активних бойових дій та визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом (а.с. 33-35).

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Розглянувши заяву позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що причини пропуску ним встановленого місячного строку звернення до адміністративного суду з даним позовом є поважними, у зв`язку з чим процесуальний строк звернення з адміністративним позовом до суду підлягає поновленню, а заява позивача - задоволенню.

За статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон України № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються Законом України № 2232-ХІІ та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах встановлені Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 548-XIV з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно ст. 9 Закону України № 548-XIV військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 розділу І Закону України № 548-XIV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст. 16 Закону України № 548-XIV).

Статтею 17 цього Закону визначено, що на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

За приписами статей 26, 27 розділу І Закону України № 548-XIV військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України», дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України) Збройні Сили України - військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності.

Згідно ст.ст. 3-8 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири. У разі розташування в одному приміщенні кількох підрозділів, командири яких не мають спільного безпосереднього начальника, керівництво внутрішньою службою наказом командира військової частини покладається на командира одного з цих підрозділів. Безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу, а в роті - головний сержант роти.

Відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено загальні обов`язки військовослужбовців.

Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; - бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Організація, ведення обліку та документальне оформлення руху військового майна у військовій частині передбачена розділом V наказу Міністра оборони України 17.08.2017 № 440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України».

Згідно ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

За п. 3.1.1-3.1.3 наказу Міністра оборони України № 300 від 16.07.1997 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України» посадові особи військової частини і з`єднання, що здійснюють організацію та ведення військового (корабельного) господарства, відповідають за це господарство та виконують свої обов`язки згідно з вимогами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та цього Положення.

Командири (начальники) повинні піклуватись про збереження та зміцнення здоров`я підлеглих, вникати в їхній побут і потреби, контролювати своєчасність, комплектність і якість належного їм постачання.

Командир військової частини (з`єднання) при виявленні втрат, нестач, навмисного пошкодження військового майна, його розкрадання, інших корисливих зловживань він має право вживати у встановленому законом порядку заходів щодо відшкодування завданих державі збитків, а у випадках скоєння злочинів - порушувати кримінальну справу та проводити дізнання.

За абз. 2 ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Згідно ст.ст. 1-3 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається шляхом:

- виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;

- особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; - формування правової культури військовослужбовців;

- умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;

- зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;

- підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку;

- своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення;

- чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

За ст.ст. 4-6 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; - бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

За стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

Статтею 88 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» визначено, що військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк

Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані зобов`язані бережливо ставитися до довірених їм озброєння, техніки та іншого військового майна, вживати заходів до запобігання шкоді.

Особи, які посягають на державну власність, недбало ставляться до озброєння, техніки та іншого військового майна, притягаються до матеріальної відповідальності.

Притягнення до матеріальної відповідальності не звільняє від дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

До військовослужбовців належать: солдати, матроси, сержанти, старшини строкової військової служби і ті, які проходять військову службу за контрактом, курсанти (слухачі) військово-навчальних закладів, жінки, які проходять військову службу за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу, прапорщики, мічмани та офіцери Збройних Сил України, Прикордонних військ України, військ Цивільної оборони, Управління державної охорони України та інших військових формувань, створених відповідно до законодавства України, Служби безпеки України, військ внутрішньої та конвойної охорони внутрішніх справ України, а також призвані на збори військовозобов`язані.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі - Порядок № 608).

За п. 1 розділу ІІ цього Порядку службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.

Згідно п. 3 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

За п. 5 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Згідно п. 13 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

За п. 1 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Згідно п. 3 розділу IV Порядку № 608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

За п.п. 1, 5, 6 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Згідно п. 1 розділу VІ Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

За п. 2 розділу VІ Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування (пункт 6 розділу VІ Порядку № 608).

Отже, військовослужбовець повинен бездоганно і неухильно дотримуватись порядку і правил, які встановлені Дисциплінарним статутом, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. При цьому, за неналежне виконання службових обов`язків, порушення військової дисципліни військовослужбовець може бути притягнений у встановленому порядку до дисциплінарної відповідальності.

Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

Дисциплінарним статутом визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування.

Підставою для скасування спірного наказу представником позивача визначено процедурні порушення.

За п. 3 розділу IV Порядку № 608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Апеляційний суд зазначає, що ані Дисциплінарний статут, ані Порядок № 608 не встановлюють обов`язку для дисциплінарної комісії ознайомлювати військовослужбовця, відносно якого проводиться службове розслідування з наказом про призначення та матеріалами службового розслідування. Ініціатива щодо такого ознайомлення повинна виходити саме від військовослужбовця.

Апеляційним судом встановлено, що позивач ознайомився з оскарженим наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.04.2023 № 466 «Про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних», що підтверджується його особистим підписом.

Також, апеляційний суд враховує те, що відсутність в наказі дати ознайомлення позивача зі з ним жодним чином не впливає на спірні правовідносини та не свідчить про порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування, яке може спричинити скасування зроблених висновків.

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 3 жовтня 2019 року № 160-IX командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.

За ст. 4 Закону № 160- IX особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

За п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 160-IX матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

За п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 160-IX пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

За ч. 2 ст. 6 Закону № 160-IX умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» 21 вересня 1999 року № 1075-XIV визначено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Цивільне законодавство визначає (стаття 174 ЦК України), що держава як самостійний учасник цивільних відносин, як суб`єкт цивільного права, що має відокремлене майно, несе відповідальність за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення.

Згідно ст.170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

За ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» майно, закріплене за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління.

Згідно ст. 2 Закону № 160-IX дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони (далі - особи).

За ч. 3 ст. 3 Закону № 160-IX притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону № 160-IX відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи.

За ч. 1 ст. 13 Закону України Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 3 жовтня 2019 року № 160-IX, стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення.

Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Військовослужбовець визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.

На переконання апеляційного суду, матеріалами службового розслідування підвтерджено, що факт нестачі матеріальних цінностей стався через протиправну поведінку (бездіяльність) у зв`язку з невиконанням, неналежним виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків) позивача, а саме через недотримання позивачем вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, наказу Міністра оборони України №300 від 16.07.1997 року та недбалому ставленні до своїх функціональних обов`язків на займаній посаді по організації та здійсненню контролю за обліком, станом та збереженням майна підрозділу, що призвело до нестачі (втрати) зазначеного майна на загальну суму (з врахуванням зносу) - 263671,47 грн.

Дана протиправна поведінка (бездіяльність) у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків) позивача знаходиться у причинному зв`язку з настанням шкоди.

Отже, вина позивача виражається у формі службової недбалості.

В ході проведення службового розслідування встановлено, що наведені порушення завдали державі збитків та стали можливими внаслідок відсутності контролю, зокрема й з боку позивача, що призвело до неналежного обліку військового майна, та як наслідок - до нестачі, втрати військового майна.

Апеляційний суд погоджує доводи апелянта, що позивач своєю бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна та не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання нестачі (втраті), витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, відповідно до чинного законодавства, правомірно поніс матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди.

Отже, позивач завдав шкоду військовій частині НОМЕР_1 через протиправну поведінку (бездіяльність) у зв`язку з невиконанням, неналежним виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), що призвело до нестачі (втраті) матеріальних цінностей військового майна.

Згідно п.4. розділу VІ Порядку № 608 позивач у разі незгоди з результатами службового розслідування мав право подати скаргу старшому командиру або звернутися досуду, однак, позивач не звертався зі скаргою на результати службового розслідування до вищестоячого командування.

При проведенні службового розслідування знайшов своє підтвердження факт відсутності контролю з боку позивача, що призвело до неналежного обліку військового майна, та як наслідок - до нестачі, втрати військового майна, що підтверджуються, зокрема, поясненнями військовослужбовців, рапортом полковника ОСОБА_2 , т.в.о. командира 3 артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2023 вх.№ 3868, за результатом дослідження яких, встановлено ряд порушень, які викладені в акті службового розслідування та документально підтверджуються матеріалами, доданими до нього. Жодних заходів щодо відшкодування завданих державі збитків позивач не вживав.

За результатами проведеного службового розслідування 06.04.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 затверджено Акт службового розслідування за фактом розбіжності військового майна з обліковими даними, виявлення нестачі військового майна.

Командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ № 466 від 6 квітня 2023 року «Про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних», згідно якого, відповідно до ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.03.2023 № 379 «Про призначення службового розслідування за фактом чисельних нестач та недоліків, які були виявлені при прийомі посади начальника зв`язку - командира взводу управління 3 артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 », помічником начальника відділення бойової підготовки Військової частини НОМЕР_1 було проведене службове розслідування з метою уточнення причин та обставин, що призвели до чисельних нестач та недоліків, які були виявлені при прийомі посади начальника зв`язку командира взводу управління 3 артилерійського дивізіону військової частини.

На підставі рапорту полковника ОСОБА_2 , т.в.о. командира 3 артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2023 вх.№ 3868 стало відомо, що під час приймання посади та справ начальника зв`язку - командира взводу управління 3 артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 було встановлено чисельні недоліки та нестачі.

В ході проведення службового розслідування, внаслідок прийому та передачі посади начальника зв`язку - командира взводу управління 3 артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 , встановлено недоліки згідно акту прийому-здачі посади.

В результаті неналежного виконання службовою особою Військової частини НОМЕР_1 посадових обов`язків, а саме діями старшого лейтенанта ОСОБА_1 було завдано збитки державі на суму 263671,47 грн. з власної необережності.

Таким чином, матеріалами справи встановлено вчинення дисциплінарного правопорушення та шкода, завдана державі, яка виникла за час перебування на посаді старшим лейтенантом ОСОБА_1 та порушення вимог статей 16 та 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Згідно цього наказу за невиконання вимог статей 16, 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до яких командир взводу в мирний і воєнний час відповідає за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу, старшого лейтенанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана», притягнуто до матеріальної відповідальності на суму 263671,47 грн. і позбавлено премії за квітень 2023 року.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.04.2023 № 466, відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.03.2023 № 379 «Про призначення службового розслідування за фактом чисельних нестач та недоліків, які були виявлені при прийомі посади начальника зв`язку артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 », помічником начальника відділення бойової підготовки Військової частини НОМЕР_1 проведено службове розслідування, за результатами якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності і накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана» та притягнуто як колишнього начальника зв`язку - командира взводу управління 3 артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 до матеріальної відповідальності на суму 263671,47 грн.

Отже, матеріалами службового розслідування встановлені та доведені умови притягнення позивача до дисциплінарної і матеріальної відповідальності, передбачені ст. 3 Закону № 160-ІХ, такі як обставини спричинення матеріальної шкоди; протиправна поведінка у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданою шкодою; вина в завданні шкоди.

Таким чином, спірний наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.04.2023 № 466 «Про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних», яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності і накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана» та притягнуто, як колишнього начальника зв`язку - командира взводу управління 3 артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 , до матеріальної відповідальності на суму 263671,47 грн., прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволені позову.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку що внаслідок невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення матеріального права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Щодо судових витрат.

За ч.ч. 1-3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

В даному випадку не підлягають відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору на користь відповідача, оскільки КАС України передбачено тільки відшкодування судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року у справі № 200/7174/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу, повернення коштів - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволені позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу, повернення коштів - відмовити.

Повний текст постанови складений 31 липня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: І.Д. Компанієць

Е.Г. Казначеєв