Справа № 520/1269/24
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 липня 2024 року

м. Київ

справа № 520/1269/24

адміністративне провадження № К/990/28384/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Губської О.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2024 року у справі № 520/1269/24 за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, Командування Повітряних Сил Збройних Сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, у якому просив:

визнати протиправними дії відповідачів щодо незарахування періоду навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені ОСОБА_2 з 31 липня 1997 року по 31 липня 2001 року до його вислуги років у Збройних Силах України; скасувати наказ начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 22 грудня 2023 року № 370, в частині нарахування йому вислуги років у Збройних Силах, а саме 22 роки 04 місяця 21 день;

скасувати наказ командувача Повітряними Силами Збройних Сил України (по особовому складу) від 18 грудня 2023 року № 969 в частині нарахування йому вислуги років у Збройних Силах, а саме 22 роки 04 місяця 21 день;

зобов`язати Командування Повітряних Сил Збройних Сил України внести зміни до наказу про звільнення від 18 грудня 2023 року № 969 щодо його вислуги років, зарахувавши період навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені ОСОБА_2 ;

зобов`язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба внести зміни до наказу начальника університету від 22 грудня 2023 року № 370, зарахувавши період навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені ОСОБА_2 з 31 липня 1997 року по 31 липня 2001 року;

зобов`язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба внести зміни до його грошового атестату і довідки про додаткові види грошового забезпечення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба та Командування Повітряних Сил Збройних Сил України щодо незарахування до вислуги років у Збройних Силах України ОСОБА_1 періоду навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені ОСОБА_2 з 31 липня 1997 року по 31 липня 2001 року. Скасовано наказ начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 22 грудня 2023 року №370, в частині нарахування ОСОБА_1 вислуги років у Збройних Силах, а саме 22 роки 04 місяця 21 день. Скасовано наказ командувача Повітряними Силами Збройних Сил України (по особовому складу) від 18 грудня 2023 року № 969 в частині нарахування ОСОБА_1 вислуги років у Збройних Силах, а саме 22 роки 04 місяця 21 день. Зобов`язати Командування Повітряних Сил Збройних Сил України внести зміни до наказу про звільнення від 18 грудня 2023 року № 969 щодо вислуги років ОСОБА_1 , зарахувавши період його навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені ОСОБА_2 з 31 липня 1997 року по 31 липня 2001 року. Зобов`язано Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба внести зміни до наказу начальника університету від 22 грудня 2023 року № 370, зарахувавши ОСОБА_1 період навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені ОСОБА_2 з 31 липня 1997 року по 31 липня 2001 року. Зобов`язано Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба внести зміни до грошового атестату і довідки про додаткові види грошового забезпечення в частині зарахування до вислуги років ОСОБА_1 періоду навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого з 31 липня 1997 року по 31 липня 2001 року.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2024 року скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено в позові.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач вдруге звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), надіславши її 18 липня 2024 року засобами поштового зв`язку.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з таких підстав.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник, як на підставу звернення до Суду посилається на пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник має зазначити у касаційній скарзі: 1) норму матеріального права, яку неправильно застосовано судами/судом; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов між собою.

Водночас у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Подаючи касаційну скаргу на підставі пунктів 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не навів обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, формально зазначивши, що наявні підстави для відкриття, визначені пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, що не є достатнім для відкриття касаційного провадження за указаними ним підставами.

Також скаржник зазначає про не повне дослідження обставин справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз вищенаведеної норми дозволяє дійти висновку про те, що обґрунтування необхідності касаційного оскарження у зв`язку із недослідженням судами попередніх інстанцій/судом попередньої інстанції зібраних у справі доказів, можливе за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі інших підстав для касаційного оскарження. Тобто, указане порушення процесуального права не може бути самостійною підставою для касаційного оскарження судових рішень.

Однак такі підстави у касаційній скарзі не викладені.

Верховний Суд наголошує, що за відсутності обґрунтованих підстав, визначених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України, Суд позбавлений можливості прийняти доводи скаржника щодо наявності підстави передбаченої пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України.

З огляду на викладене, Суд уважає такі обґрунтування недостатніми для відкриття касаційного провадження у цій справі.

В решті доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанції, незгоди з висновками суду, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Також в обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, про наявність виключних обставин, наведених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд звертає увагу скаржника, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.

Водночас посилання на підпункти пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справі.

Суд касаційної інстанції позбавлений можливості самостійно визначати підстави касаційного оскарження. Цей обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

З огляду на те, що скаржник не виклав передбачених КАС України обґрунтованих підстав для оскарження у касаційному порядку судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з огляду на вимоги пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2024 року у справі № 520/1269/24 повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяО.А. Губська