Справа № 420/3042/23
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/3042/23

Категорія:106000000 Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 13.02.2024р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державної казначейської служби України, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України (далі ДУ "Центр пробації"), третя особа Державна казначейська служба (далі ДКС) України про:

- визнання протиправною бездіяльності ДУ "Центр пробації" щодо не нарахування та не виплати на користь старшого інспектора Подільського районного відділу №1 філії ДУ "Центр пробації", капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 24 лютого 2022 року по 31 травня 2022 року, відповідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі Постанова №168).

- зобов`язання ДУ "Центр пробації" нарахувати та виплатити на користь старшого інспектора Подільського районного відділу №1 філії ДУ "Центр пробації", капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 24 лютого 2022 року по 31 травня 2022 року, відповідно п.1 Постанови №168.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі (далі ДКВС) України на посаді старшого інспектора Подільського районного відділу №1 філії ДУ "Центр пробації". Позивач вказує, що на підставі Постанови №168, він мав право на отримання додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн. щомісячно з 24 лютого 2022 року. Позивач звернувся до відповідача за виплатою відповідної додаткової винагороди. ДУ "Центр пробації" надано відповідь, в якій зазначено, що підстави для виплати додаткової винагороди відсутні, оскільки позивач у період воєнного стану до виконання завдань, передбачених Законом України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року №389-VIII (далі Закон №389-VIII) не залучався, не ніс службу у розумінні Закону України "Про Національну поліцію", а виконував свої службові обов`язки відповідно до посадової інструкції. Позивач вважає, що відмова відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди є протиправною, оскільки Постанова №168 не визначає умов, які зазначені відповідачем у листі-відмові, для отримання такої винагороди працівниками ДКВСУ, які несуть службу в органах і установах зазначеної служби.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що право на додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн. мають лише ті особи рядового і начальницького складу ДКВСУ, які саме несуть службу (тобто заступають в наряд чергування тощо) в органах та установах зазначеної Служби, а не всі працівники ДКВСУ. Для виплати винагороди несення служби має бути в органах та установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка. Представник відповідача зазначає, що неодноразово до Постанови №168 вносились зміни, які змінювали підстави виплати додаткової винагороди особам рядового і начальницького ДКВСУ, а з 01 вересня 2022 року такі працівники взагалі не мають права на виплату відповідної додаткової винагороди. Позивач не залучався до виконання завдань, передбачених Законом №389-VIII заходів і повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, не ніс службу у розумінні спеціальних нормативно-правових актів, а виконував свої службові обов`язки, пов`язані з реалізацією завдань та функцій пробації.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до ДУ "Центр пробації", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ДКС України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Визнано протиправною бездіяльність ДУ "Центр пробації" щодо не нарахування та невиплати на користь старшого інспектора Подільського районного відділу №1 філії ДУ "Центр пробації" Міністерства юстиції України, капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 06 березня 2022 року по 31 травня 2022 року, відповідно до п.1 Постанови №168.

Зобов`язано ДУ "Центр пробації" нарахувати та виплатити на користь старшого інспектора Подільського районного відділу №1 філії ДУ "Центр пробації", капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 06 березня 2022 року по 31 травня 2022 року, відповідно п.1 Постанови №168.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ДУ "Центр пробації" за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 073,60 грн.

В апеляційній скарзі ДУ "Центр пробації" ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- у рішенні суду застосовано норми законодавства, які жодним чином не поширюються на працівників ДУ "Центр пробації". Особи начальницького складу ДУ "Центр пробації" проходили службу в уповноваженому органі з питань пробації. Зокрема, позивач проходив службу в уповноваженому органі з питань пробації на посаді старшого інспектора Подільського районного відділу №1 філії ДУ "Центр пробації";

- судом першої інстанції помилково віднесено осіб, які проходять службу в уповноваженому органі з питань пробації ДУ "Центр пробації" до "осіб рядового і начальницького складу ДКВСУ, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби", у зв`язку з чим було неправильно застосовано норми матеріального права п.1 Постанови №168;

- поняття "несення служби" застосовне до осіб рядового та начальницького складу ДКВСУ, зокрема працівників установ виконання покарань, якими за змістом ч.2 ст. 11 Кримінально-виконавчого кодексу України є арештні доми, кримінально-виконавчі установи, спеціальні виховні установи (далі виховні колонії), слідчі ізолятори;

- звернуто увагу суду на те, що до матеріалів адміністративної справи позивачем не надано жодного наказу директора ДУ "Центр пробації" щодо несення служби, жодного графіку наряду чергування, жодної облікової форми часу несення служби;

- звернуто увагу апеляційного суду на те, що відповідно п.7 Положення про ДУ "Центр пробації", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 08 грудня 2020 року №4242/5 (чинного на дату спірних правовідносин) до складу Центру пробації входять працівники, які працюють за трудовим договором та особи начальницького складу, що були переведені з ДКВСУ;

- у Постанові №168 чітко визначено коло осіб, які мають право на отримання додаткової винагороди, зокрема особи рядового і начальницького складу ДКВСУ, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Оскільки, позивач проходив службу та був звільнений з посади старшого інспектора Подільського районного відділу №1 філії ДУ "Центр пробації", який є уповноваженим органом з питань пробації вважаємо, що підстави для виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 за період з 06 березня 2022 року по 31 травня 2022 року, відсутні;

- позивачем не здійснювались заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, не видавались накази директора ДУ "Центр пробації" на виконання таких заходів, Міністерством юстиції не розроблявся порядок та умови для виплати додаткової винагороди для осіб начальницького складу ДУ "Центр пробації" відповідно до Постанови №168;

- Уряд включаючи у Постанову №168 право на отримання додаткової винагороди особами рядового і начальницького складу ДКВСУ, одночасно мав на меті покращення матеріального стану осіб рядового та начальницького складу ДКВСУ, які беруть участь у відсічі збройної агресії проти України та охороні органів виконання покарань. Отже, у позивача відсутнє право на отримання додаткової винагороди;

- ДУ "Центр пробації" до суду першої інстанції було подано клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строків звернення до адміністративного суду від 06 березня 2023 року вих.№141/11/11.01-23. Судом першої інстанції ухвалою від 09 березня 2023 року в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду з підстав пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом було підмовлено. Так, позивач з 29 жовтня 2022 року проходить службу в військовій частині (далі в/ч) НОМЕР_1 . Звернувся до відповідача із заявою 11 листопада 2022 року стосовно виплати йому додаткової винагороди, а позов позивач подав до суду лише 31 січня 2023 року.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року іншими учасниками справи не оскаржено.

Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ДУ "Центр пробації", перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

ОСОБА_1 проходив службу в Подільському районному відділі №1 філії ДУ "Центр пробації" на посаді старшого інспектора.

Відповідно наказу ДУ "Центр пробації" №518к від 18 жовтня 2022 року, капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 з 25 жовтня 2022 року звільнено з органів ДКВСУ за п 5 ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" та п.7 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням).

11 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою на отримання щомісячної додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. (щомісячно за період з 24 лютого 2022 року по 25 жовтня 2022 року).

05 грудня 2022 року відповідачем надана відповідь, в якій вказано що Постановою №168 установлено розмір додаткових винагород за виконання завдань, передбачених Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні", зокрема, особам рядового і начальницького складу ДКВСУ, які несуть службу в органах і установах зазначеної служби. До виконання завдань, передбачених Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та Законом України "Про правовий режим воєнного стану", ОСОБА_1 не залучався, а тому і не має права на таку винагороду.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що періодом в який у відповідності до Постанови №168 передбачено виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. щомісячно є період з 06 березня 2022 року по період заявлений в позовній заяві 31 травня 2022 року.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ч.ч.1, 2 ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23 червня 2005 року №2713-IV, п.3 розділу І Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28 березня 2018 року №925/5, п.5 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Стосовно доводів апелянтів про пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Питання застосування ч.5 ст. 122 КАС України у правовідносинах про виплату передбаченої Постановою №168 додаткової грошової винагороди вже було предметом оцінки Верховного Суду у рішенні від 06 квітня 2023 року у зразковій справі №260/3564/22, яка полягає у тому, що вказана норма процесуального закону не підлягає застосуванню при вирішенні питання дотримання строку звернення до суду з позовами цієї категорії, якщо спірні правовідносини виникли до 19 липня 2022 року. Рішення у справі №260/3564/22 набрало законної сили 20 вересня 2023 року на підставі постанови Великої Палати Верховного Суду, якою це рішення залишено без змін.

При цьому, незважаючи на те, що дана справа не відповідає усім ознакам типової справи, визначених Верховним Судом у рішенні 06 квітня 2023 року, вищенаведені висновки щодо застосування норм процесуального права, які регулюють питання строку звернення до суду із позовом щодо нарахування та виплати додаткової винагороди відповідно до Постанови №168, підлягають застосуванню до спірних правовідносин з огляду на їх подібність.

Так, у справі №260/3564/22 вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, а саме положеннями ч.5 ст. 122 КАС України чи КЗпП України, Верховний Суд зауважив на тому, що обов`язок держави створити умови та гарантувати можливості для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю є складовою її обов`язку щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав та свобод людини і громадянина (ст. 3, ч.ч.1, 2, 7 ст. 43 Конституції України).

Перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду із позовом у зразковій справі №260/3564/22, суд виходив із того, що спір щодо стягнення належного позивачу грошового забезпечення (належної працівникові заробітної плати) є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Верховний Суд зауважив, що до 19 липня 2022 року ч.2 ст. 233 КЗпП України не обмежувала будь-яким строком право працівника на звернення до суду із позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Водночас після цієї дати, з огляду на внесення змін згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX, строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому, з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд зауважив про поширення дії ч.1 ст. 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Поруч із цим, приписами ч.ч.3, 5 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, Верховний Суд у справі №260/3564/22 дійшов висновку, що положення ст. 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч.5 ст. 122 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи позивач відповідно штампу Укрпошта на конверті звернувся до суду із позовом 10 лютого 2023 року, а відмову у отриманні додаткової винагороди за період з 24 лютого 2022 року по 31 травня 2022 року позивач отримав, згідно штампу Укрпошти 09 грудня 2022 року, тобто у межах строку звернення до адміністративного суду визначеного законодавством (а.с.35).

Окрім того, колегія суддів звертає увагу суду, що згідно п.1 глави ХІХ "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Кабінетом Міністрів України прийнято 27 червня 2023 року постанову №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", п.1 якої встановлено відмінити з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційних скарг про порушення позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Щодо доводів апелянтів про відсутність права на отримання додаткової винагороди у осіб рядового і начальницького складу органів пробації, колегія суддів вказує наступне.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст. 23, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23 червня 2005 року №2713-IV (далі Закон №2713-IV) Держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

Частиною 1 ст. 24 Закону №2713-IV передбачено, що фінансування діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законом.

Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом, надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28 березня 2018 року №925/5 (далі Порядок №925/5).

Пунктом 3 розділу І Порядку №925/5 визначено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацом 1 п.3 розділу І Порядку №925/5 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу, які займають штатні посади в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управліннях з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, органах пробації, установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, воєнізованих формуваннях, навчальних закладах та закладах охорони здоров`я, на підприємствах установ виконання покарань, інших підприємствах, в установах і організаціях, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому було продовжено та триває до теперішнього часу.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв Постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", п.1 якої (в первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

В подальшому до п.1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2022 року №350 (далі Постанова №350) внесено зміни до п.1 Постанови №168, доповнено абзац перший після слів "та поліцейським" словами "а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка".

Згідно п.2 Постанови №350 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року №204-р затверджено перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "єПідтримка" згідно з додатком, до якого входить Одеська область.

Отже, з викладеного вбачається, що Кабінет Міністрів України встановив додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн. щомісячно, зокрема, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка".

Таким чином, позивач, як особа яка несла службу в органі пробації, має право на отримання додаткової винагороди передбаченої Постановою №168.

Постановою Кабінету Міністрів України №754 від 01 липня 2022 року, яка набрала чинності 08 липня 2022 року та застосовується з 01 червня 2022 року, внесено зміни до п.1 Постанови №168 в абзаці першому: слова "які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка" замінено словами "які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)"; після слова "щомісячно" доповнено словами "(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)".

З огляду на викладене, позивач під час проходження служби на посаді старшого інспектора Подільського районного відділу №1 філії Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України в Одеській області набув право на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 з 06 березня 2022 року по 31 травня 2022 року (дата заявлена у позові), що правильно встановлено судом першої інстанції.

Надаючи оцінку доводам апелянта, що право на отримання додаткової винагороди мають лише ті особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які саме несуть службу в органах та установах зазначеної служби, колегія суддів зазначає наступне.

На переконання колегії суддів, у цьому випадку поняття "несення служби", яке зазначено у п.1 Постанови №168, тотожні поняттю "проходження служби". Оскільки, законодавством визначено, що особи рядового і начальницького складу, які мають спеціальні звання проходять службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, немає ніяких підстав вважати, що вони службу не несуть.

Окрім того, положення п.1 Постанови №168 не містять застережень щодо призначення додаткової допомоги виключно особам, які беруть участь в оперативних заходах, несуть варту, в тому числі в нічний час, несуть службу у наряді, тощо.

Тобто, Постанова №168 в редакції від 22 березня 2022 року не ставить в залежність отримання додаткової винагороди від залучення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби від виконання завдань та заходів, спрямованих на забезпечення безпеки в умовах воєнного стану, як про це вказує відповідач.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2023 року у справі №160/11851/22.

Окрім того, Верховний Суд у вказаній справі №160/11851/22 також наголосив, що посилання відповідача на відсутність наказів командирів (начальників) щодо виплати цієї винагороди свідчить лише про допущення протиправної бездіяльності, а не про відсутність права у позивача на таку винагороду.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія судів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 30 липня 2024 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.