Справа № 440/5798/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/5798/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/5798/24 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, Державної судової адміністрації України про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

09.05.2024 ОСОБА_1 направила до Полтавського окружного адміністративного суду позов, що заявлений до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (надалі - ТУДСА), Державної судової адміністрації України (надалі - ДСА), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ДСА щодо незабезпечення ТУДСА у повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди позивачу за період з 01.02.2024 по 30.04.2024 виходячи із встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, зобов`язавши при цьому ДСА забезпечити ТУДСА бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за вказаний період, нарахованої виходячи із встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого становить 3028,00 грн;

- визнати протиправними дії ТУДСА щодо нарахування та виплати судді Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.02.2024 по 30.04.2024, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн;

- зобов`язати ТУДСА нарахувати та сплатити невиплачену суддівську винагороду судді Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за період з 01.02.2024 по 30.04.2024 включно, розмір якого на 01.01.2024 складає 3028,00 грн, за вирахуванням фактично виплачених сум суддівської винагороди та передбачених законом податків і обов`язкових платежів;

- зобов`язати ТУДСА утриматися від вчинення дій стосовно нарахування виплат судді Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2 102,00 грн та здійснювати нарахування виплат, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2024, а саме - у розмірі 3028,00 грн.

Підставою для звернення до суду з цим позовом є переконання заявниці у протиправному заниженні роботодавцем суддівської винагороди у спірний період, оскільки під час її нарахування застосовано базовий розмір посадового окладу судді з урахуванням величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2 102,00 грн, встановлений статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік, що не відповідає положенню статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, відповідно до якого базовий розмір посадового окладу судді визначається виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, який станом на 01.01.2024 становить 3028,00 грн.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 17.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач, ТУДСА, у відзиві на позов, що надійшов до суду 03.06.2024, просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с. 24-26). Пояснив, що кошторисом ТУДСА на 2024 рік, що затверджений Державною судовою адміністрацією України як головним розпорядником бюджетних коштів, фонд суддівської винагороди (КЕКВ 2113 «Суддівська винагорода») із застосуванням прожиткового мінімуму у розмірі 2102,00 грн (у відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»). Отже, суддівська винагорода суддям місцевих загальних судів Полтавської області Управлінням нараховується та виплачується у межах затвердженого кошторисом розміру річного фонду суддівської винагороди, який був розрахований відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік». З огляду на це ТУДСА, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, у спірні періоди здійснювало нарахування та виплату суддівської винагороди відповідно до діючих положень ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" в межах затверджених та наданих бюджетних призначень. Правових підстав для нарахування та виплати суддівської винагороди без застосування статті 7 Законів України «Про Державний бюджет України» на 2024 рік у розмірі, що перевищував би кошторисні призначення на вказаний період для виплати суддівської винагороди Управління немає.

Відповідач, ДСА, правом на подачу відзиву на позов не скористалася.

Правом на подання відповіді на відзив позивач також не скористався.

Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Указом Президента України "Про призначення суддів" від 13.05.2009 №319/2009 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Гребінківського районного суду Полтавської області.

Наказом Гребінківського районного суду Полтавської області від 16.06.2009 №15 "ОС" "Про зарахування ОСОБА_1 " позивача зараховано на посаду судді Гребінківського районного суду Полтавської області з 15.06.2009 з окладом згідно штатного розпису (а.с. 14).

Постановою Верховної Ради України від 21.05.2015 №479-VIII ОСОБА_1 обрано на посаду судді безстроково.

Наказом в.о. голови Гребінківського районного суду Полтавської області від 27.05.2015 №14/ос.с позивача зараховано на посаду судді Гребінківського районного суду Полтавської області безстроково (а.с. 15).

Відповідно до наказу Гребінківського районного суду Полтавської області від 08.11.2021 №6/ос.с "Про обрання голови суду" ОСОБА_1 вважається обраною головою Гребінківського районного суду Полтавської області строком на три роки з 09.11.2021 по 08.11.2024 включно, але не більш як на строк повноважень судді (а.с. 16).

Із відомостей, відображених у розрахункових листах по виплаті позивачеві суддівської винагороди за період з 01.02.2024 по 30.04.2024 (а.с. 30), суд встановив, що оклад позивача становить 63060,00 грн, тобто виходячи з розрахункової величини, передбаченої Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", а саме - розміру прожиткового мінімуму, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн.

Позивач, вважаючи протиправними дії ТУДСА щодо нарахування та виплати у період з 01.02.2024 по 30.04.2024 суддівської винагороди виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2102 грн, звернулася до суду з цим позовом за захистом своїх прав, в якому також просить зобов`язати ТУДСА утриматися від вчинення дій стосовно нарахування виплат позивачу виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102,00 грн та визнати зобов`язати ДСА забезпечити ТУДСА бюджетними асигнуваннями для здійснення відповідних видатків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема судоустрій, судочинство, статус суддів.

Відповідно до частин першої та другої статті 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Питання організації судової влади визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (надалі Закон №1402-VIII).

Відповідно до положень частин першої та другої статті 135 Закону 1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Пунктом 1 частини третьої цієї ж норми передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно з частинами п`ятою - восьмою статті 135 Закону 1402-VIII, суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу. Суддям, які обіймають посади заступника голови суду, секретаря, голови судової палати, секретаря Пленуму Верховного Суду, секретаря Великої Палати Верховного Суду, виплачується щомісячна доплата в розмірі 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду, голові суду 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду. Суддям виплачується щомісячна доплата за науковий ступінь кандидата (доктора філософії) або доктора наук із відповідної спеціальності в розмірі відповідно 15 і 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду. Суддям виплачується щомісячна доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, у розмірі залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Цілком таємно", - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Таємно", - 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Системний аналіз зазначених норм дає суду підстави для формулювання висновку про те, що розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, безпосередньо залежить від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян здійснюється у відповідності до Закону України від 15.07.1999 №966-XIV "Про прожитковий мінімум" (надалі - Закон №966-XIV), відповідно до статті 1 якого, прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Цією нормою визначений вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Статтею 7 Закону України від 09.11.2023 № 3460-IX "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: зокрема працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

При цьому зміни до Закону №1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, як і до Закону №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму, не вносилися.

Таким чином законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня відповідного календарного року для цілей визначення розміру суддівської винагороди, немає.

У спірних правовідносинах спеціальними є норми статті 135 Закону №1402-VIII, які мають пріоритет над положеннями Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік".

Водночас Закон України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII.

Суд зазначає, що Закон України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає законам про державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Також суд враховує те, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо того, що предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзац 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 09.07.2007 № 6-рп/2007).

Конституційний Суд України наголошував на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України.

Отже, визначальними при вирішенні даного публічно-правового спору суд визнає норми Закону України "Про судоустрій і статус суддів", якими закріплено правило про те, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлений на 01 січня календарного року.

Оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідач неправильно визначився із розрахунковою величиною посадового окладу, застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом.

При цьому суд зауважує, що за приписами статті 148 Закону №1402-VIII фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України. Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України. Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, апеляційної палати вищого спеціалізованого суду, а також у цілому щодо апеляційних, місцевих судів. Видатки кожного місцевого та апеляційного суду всіх видів та спеціалізації, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку. Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України не можуть бути скорочені в поточному фінансовому році.

Обмеження розміру суддівської винагороди шляхом внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", всупереч вимогам частини другої статті 130 Конституції України та статті 135 Закону №1402-VIII, зумовило ситуацію, за якої відповідач - ТУДСА, який є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, вчинив дії, що порушують права та гарантії судді.

За таких обставин дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, яка обчислюється від посадового окладу, за період з 01.02.2024 по 30.04.2024 включно виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн, порушують вимоги статті 135 Закону №1402-VIII.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії ТУДСА щодо нарахування та виплати судді Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.02.2024 по 30.04.2024, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн, а також зобов`язати ТУДСА нарахувати та виплатити судді Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01.02.2024 по 30.04.2024, обчисливши її у відповідності до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2024 на рівні 3028,00 грн, за вирахуванням фактично виплачених сум такої винагороди, з утриманням передбачених законом податків та зборів при їх виплаті.

Отже, позов ОСОБА_1 у цій частині вимог слід задовольнити у спосіб, визначений судом.

Вирішуючи позов у частині вимог з приводу визнання протиправною бездіяльності ДСА щодо незабезпечення ТУДСА у повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди позивачу за період з 01.02.2024 по 30.04.2024 виходячи із встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, суд виходить з такого.

Згідно з нормами частин третьої, четвертої статті 148 Закону №1402-VIII, Державна судова адміністрація України здійснює функції головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України.

Відповідно до статті 149 Закону №1402-VIII, суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

В силу приписів частин 1, 2 статті 22 Бюджетного кодексу України, за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Головними розпорядниками бюджетних коштів є Державна судова адміністрація України.

Пунктами 2 та 4 частини п`ятої статі 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головний розпорядник бюджетних коштів, зокрема, організовує та забезпечує на підставі Бюджетної декларації (прогнозу місцевого бюджету) та плану діяльності на середньостроковий період складання бюджетного запиту і подає його Міністерству фінансів України (місцевому фінансовому органу); затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну судову адміністрацію України, що затверджене рішенням Вищої ради правосуддя від 17.01.2019 №141/0/15-19, ДСА є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом.

Пунктом 2 цього ж Положення визначено, що ДСА здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади з метою створення належних умов функціонування судів і діяльності суддів.

З огляду на вищеприведені положення статей 148, 149 Закону №1402-VIII та з урахуванням положень частин першої, другої, п`ятої статті 22, частини першої статті 23 Бюджетного кодексу України суд формулює висновок, відповідно до якого виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є ДСА.

Відповідач в особі ТУДСА, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які ДСА затвердила у його кошторисі на відповідний рік.

З урахуванням статусу ДСА, як головного розпорядника бюджетних коштів та учасника бюджетного процесу у питаннях фінансування судової системи, Верховний Суд у постанові від 24.09.2020 у справі № 280/788/19 дійшов висновку про правильність рішень судів у спорі "щодо розміру суддівської винагороди", яким зобов`язано ДСА здійснити фінансування розпорядника коштів нижчого рівня з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого для виконання рішень судів на користь суддів, для проведення виплати судді недоотриманих сум суддівської винагороди.

Тож ДСА має здійснити фінансування ТУДСА для здійснення виплат недоплаченої суддівської винагороди позивачу.

Аналогічний висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 10.02.2022 у справі №160/10554/20.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльності ДСА щодо нездійснення фінансування ТУДСА для проведення виплати ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди за період з 01.02.2024 по 30.04.2024 виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2024 на рівні 3028,00 грн та відповідно - про необхідність зобов`язання ДСА здійснити фінансування ТУДСА для проведення виплати ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди за період з 01.02.2024 по 30.04.2024 виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2024 на рівні 3028,00 грн.

Відтак в цій частині позов підлягає задоволенню у спосіб встановлений судом.

З приводу позовної вимог про зобов`язання відповідача утриматися від вчинення дій стосовно нарахування позивачу виплат у заниженому розмірі та здійснювати у подальшому нарахування таких виплат у належному розмірі, то такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до частини першої статті 5 КАС України судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи чи інтереси. Відповідно задоволення позовних вимог на майбутнє не допускається.

Тому у цій частині вимог позов задоволенню не підлягає.

Відтак позов у цілому слід задовольнити частково.

Позивач судових витрат не поніс, тому підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області щодо нарахування та виплати судді Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_2 суддівської винагороди за період з 01.02.2024 по 30.04.2024, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2102,00 грн.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити судді Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_2 суддівську винагороду за період з 01.02.2024 по 30.04.2024, обчисливши її у відповідності до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2024 на рівні 3028,00 грн, за вирахуванням фактично виплачених сум такої винагороди, з утриманням передбачених законом податків та зборів при їх виплаті.

Визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо нездійснення фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України для проведення виплати ОСОБА_2 недоплаченої суддівської винагороди за період з 01.02.2024 по 30.04.2024 виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2024 на рівні 3028,00 грн.

Зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України для проведення виплати ОСОБА_2 недоплаченої суддівської винагороди за період з 01.02.2024 по 30.04.2024 виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2024 на рівні 3028,00 грн.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Позивач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (; вул. Соборності, 17, м. Полтава, 36032).

Відповідач: Державна судова адміністрація України (, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01021).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун