Справа № 580/2733/24
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року справа № 580/2733/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовною заявою до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації від 12.01.2024 про визнання посвідчення ОСОБА_1 як потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії В-П від 01.12.1992 №432849 виданим необгрунтовано та його вилучення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він набув статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4. Починаючи з 1986 року постійно проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю віднесеного до категорії 4. Станом на 1993 рік мав 4 роки проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю. Також має 9 років проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю віднесеного до категорії 4 після 01 січня 1993 року, що надає йому право на отримання 3-х років для зменшення пенсійного віку. Тому, вважає, що має право на 5 років зменшення пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058, за наявності необхідного страхового стажу зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Рішенням від 02.08.2023 у справі № 580/4580/23 суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області повторно розглянути заяву позивача від 15.03.2023 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду. Однак, Головне управління Пенсійного Фонду України в Львівській області 28.11.2023 прийняло рішення № 34 про відмову у призначенні пенсії позивачу. Крім того, Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації 12.01.2024 прийняв протокольне рішення про визнання посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_1 виданим необґрунтовано. Позивач стверджує, що факт проживання у відповідній зоні посиленого радіоекологічного контролю з 1986 року по цей час підтверджено довідкою органу місцевого самоврядування.

У поданій на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 22.03.2024 заяві про усунення виявлених судом недоліків від 01.04.2024 позивач також зазначив, що постійно проживав в місті Каневі Черкаського району з 06.06.1986 по 01.07.2016, що підтверджується даними довідки органу місцевого самоврядування від 11.07.2022 № 1937-01-18 та від 29.03.2024 № 2302-01-18. Щодо навчання з 01.09.1985 по 29.04.1988 у Київському технікумі радіоелектроніки та проходження з 25.05.1988 по 09.05.1990 строкової військової служби в м. Київ (поза межами 4 зони - зони посиленого радіоекологічного контролю), то позивач вказав таке. З 06.06.1986 по 25.05.1988 (призов до армії) позивач перебував в м. Каневі 6 місяців кожного року, тобто станом на 25.05.1988 становить мінімум 1 рік 6 місяців, враховуючи проходження практики в м. Каневі, а також перебування в м. Каневі на літніх, зимових канікулах, та на вихідних (субота, неділя). Також, починаючи з часу звільнення з військової служби 10.05.1990 по 01.01.1993 (2 роки 7 місяців) позивач працював та перебував в м. Каневі. Таким чином, позивач станом на 01.01.1993 прожив в зоні посиленого радіоекологічного контролю (місто Канів) - 4 категорія більше 4 років. Тому посвідчення серії НОМЕР_1 (категорія 4) видано позивачу обгрунтовано. У зв`язку з чим вважає спірне рішення Комісії незаконним та таким, що підлягає скасуванню, тому за захистом своїх прав звернувся до суду.

06.05.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю. Зазначив, що у зв`язку з надходженням на адресу Департаменту листа ГУ ПФУ в Черкаській області від 15.12.2023 № 2300-0211-6/84421 з проханням перевірити правомірність видачі посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 1986 року по 1992 рік (категорія 4), виданого ОСОБА_1 , відповідач на засіданні Комісії перевірив правильність видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_2 від 01.12.1992 № 432849, виданого Канівською райдержадміністрацією. За наслідками засідання Комісії вирішено, що за нововиявлених обставин, у зв`язку з не підтвердженням періоду проживання або роботи ОСОБА_1 на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше 4-х років з дня аварії на Чорнобильській АЕС (26.04.1986) станом на 01.01.1993 позивачу не підтверджено статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 (з 01.09.1985 по 29.04.1988 - навчання у Київському технікумі радіоелектроніки, з 25.05.1988 по 09.05.1990 - строкова військова служба в м. Київ (поза межами 4 зони - зони посиленого радіоекологічного контролю)). У зв`язку з цим, визнано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_3 від 01.12.1992 № 432849 виданим необгрунтовано. Відповідач вказує, що загальний період проживання або роботи позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю, зокрема, у м. Канів в період з 26.04.1986 по 01.01.1993 складає 2 місяці 25 днів + 1 місяць 4 дні + 2 роки 6 місяців 27 днів = 2 роки 10 місяців 25 днів, що становить менше 4-х років, як того вимагає пункт 4 ч. 1 ст. 11 Закону №796-ХІІ. Отже, недостатній період проживання або роботи позивача на забруднених територіях вказує на відсутність підстав для встановлення в установленому порядку статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Ухвалою від 09.04.2024 суддя прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив спрощене позовне провадження без виклику сторін.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Каневі Черкаської області, що підтверджується даними паспорта серії НОМЕР_4 , виданим 16.11.1999 Канівським МРВ УМВС в Черкаській області (а. с. 6-7).

Позивачу видано посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії серії НОМЕР_2 від 01.12.1992 № 432849 (а. с. 6).

Відповідно до відомостями, що містяться в дипломі позивача від 30.04.1988 серії ИТ № 879694 м. Київ, ОСОБА_1 в 1985 році вступив до Київського технікуму радіоелектроніки та в 1988 році закінчив повний курс навчання технікуму по спеціальності «Радіоприладобудування» та присвоєно кваліфікацію «радіотехніка» (а. с. 26).

Відповідно до даних трудової книжки НОМЕР_5 від 03.08.1987 ОСОБА_1 з 28.07.1987 по 23.10.1987 (наказ № 2039к від 25.08.1987) був прийнятий в цех товарів народного споживання монтажником радіоапаратури і приборів 2 розряду на період проходження виробничої практики в Канівський електромеханічний завод «Магніт»; з 04.02.1988 по 07.03.1988 (наказ № 332к від 02.02.1988) був прийнятий в конструкторсько-технологічний відділ товарів народного споживання на період проходження виробничої практики в Канівський електромеханічний завод «Магніт»; з 05.06.1990 по 01.01.2000 (наказ № 5 від 01.09.1990) був прийнятий на посаду радіомеханіка в Кооператив «Електро» (а. с. 25).

Згідно з відомостями, що містяться у військовому квитку НОМЕР_6 , виданому 29.05.1988 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 був призваний на військову службу 25.05.1988 комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 та 05.05.1990 на підставі постанови СМСССР № 305 від 29.03.1990 був звільнений та направлений у розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 24).

Відповідно до довідки від 11.07.2022 № 1937-01-18, виданої виконавчим комітетом Канівської міської ради Черкаської області, ОСОБА_1 був зареєстрований за такими адресами: АДРЕСА_1 з 06.06.1986 по 16.04.1996; АДРЕСА_2 з 16.04.1996 по 16.11.1999; АДРЕСА_3 з 16.11.1999 по 24.07.2007; АДРЕСА_2 з 14.08.2007 по 30.06.2009; АДРЕСА_4 з 30.06.2009 по 11.09.2012; АДРЕСА_2 з 11.09.2012 по 01.07.2016. Довідка видана на підставі картотеки реєстраційного обліку (а. с. 8).

Довідкою виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області від 29.03.2024 № 2302-01-18 підтверджуються аналогічні періоди проживання та адреси проживання позивача в м. Каневі Черкаської обл., які зазначені в довідці від 11.07.2022 № 1937-01-18 (а. с. 23).

Рішенням від 02.08.2023, що набрало законної сили 14.11.2023, у справі № 580/4580/23 Черкаський окружний адміністративний суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.03.2023 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду (а. с. 11-13).

На виконання зазначеного рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області 28.11.2023 прийняло рішення № 34 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 (а. с. 9).

Відділ обслуговування громадян № 8 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Черкаській області звернувся до Департаменту листом від 15.12.2023 № 2300-0211-6/84421 щодо перевірки правомірності видачі посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1992 р. (категорія 4), ОСОБА_1 (а. с. 47).

12.01.2024 на засіданні Комісії Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян (далі Комісія) було розглянуто питання щодо перевірки правильності видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_2 від 01.12.1992 № 432849, виданого Канівською райдержадміністрацією (а. с. 10).

На засіданні Комісії Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян протоколом № 1 від 12.01.2024 прийнято таке рішення вирішено, що за нововиявлених обставин, у зв`язку з не підтвердженням періоду проживання або роботи ОСОБА_1 на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше 4-х років з дня аварії на Чорнобильській АЕС (26.04.1986) станом на 01.01.1993, позивачу не підтверджено статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 (з 01.09.1985 по 29.04.1988 - навчання у Київському технікумі радіоелектроніки, з 25.05.1988 по 09.05.1990 - строкова військова служба в м. Київ (поза межами 4 зони - зони посиленого радіоекологічного контролю)). Визнано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_3 від 01.12.1992 № 432849 виданим необгрунтовано. Необгрунтовано видані посвідчення відповідно до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 11.07.2018 № 551, підлягають вилученню. Доручено Управлінню соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації вилучити посвідчення та надати до Департаменту.

Вважаючи зазначене рішення протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 чт. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 № 586-XIV (далі Закон № 586-XIV) виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Тобто, Черкаська обласна державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Згідно з ч. 2 ст. 7 зазначеного Закону місцеві державні адміністрації у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, органів виконавчої влади вищого рівня, а районні державні адміністрації в Автономній Республіці Крим - також рішеннями та постановами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їх повноважень.

Указом Президента України «Про утворення військових адміністрацій» від 24.02.2022 № 68/2022 утворено Черкаську обласну військову адміністрацію.

Абзацом другим пункту 1 зазначеного Указу передбачено, що у зв`язку з утворенням військових адміністрацій, зазначених у цій статті, обласні, Київська міська державні адміністрації та голови цих адміністрацій набувають статусу відповідних військових адміністрацій та начальників цих військових адміністрацій.

Ч. 1 ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII (далі Закон № 389-VIII) встановлено, що на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації.

Згідно з частини першої статті 15 Закону № 389-VIII військові адміністрації у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про критичну інфраструктуру», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Повноваження військових адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації «Про внесення змін до розпорядження обласної державної адміністрації від 27.11.2009 № 354» від 04.01.2020 №72 утворено комісію Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, затверджено її склад та Положення про неї.

Згідно з пунктом 1 Положення «Про комісію Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян», затвердженого розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації від 04.01.2020 №72 (далі Положення), комісія Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян (далі - комісія), є постійно діючим консультативно-дорадчим органом облдержадміністрації.

Пунктами 3-4 Положення встановлено, що основними завданнями комісії є розгляд питань, пов`язаних з визначенням статусу особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Комісія відповідно до покладених на неї завдань: 1) розглядає подання районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських рад міст обласного значення та відповідні документи, які згідно із нормами законодавства є підставою для видачі посвідчень особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, прирівняним до них; 2) приймає рішення щодо видачі (заміни, відмови у видачі) посвідчень відповідних категорій, згідно із Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551, необхідності доопрацювання документів та надання додаткової інформації. У разі встановлення необгрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії, таке посвідчення визнається недійсним та підлягає вилученню з подальшим здаванням до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації; 3) подає в установленому порядку розроблені за результатами своєї роботи пропозиції та рекомендації.

Тобто, саме до компетенції комісії віднесено розгляд поданих документів та прийняття рішення щодо встановлення (підтвердження) статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п. 11 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551, у разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-XII).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 4 частини 1 статті 11 Закону №796-XII визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до п. 4 ст. 14 Закону №796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Згідно з ч. 3 ст. 15 Закону №796-XII підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 65 №796-XII посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінет Міністрів Української PCP від 23.07.1991 №106, відповідно до додатку 1 якого, м. Канів Черкаської області віднесено до зони посиленого радіологічного контролю (4 зона).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року №501 (чинної станом на дату видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи позивачу) затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок №501).

Відповідно до п. 2 Порядку №501 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

П. 6 зазначеного Порядку визначає, що громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.

Відповідно до п. 10 Порядку №501 видача посвідчень провадиться громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка.

Як встановив суд, позивачу видано посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії серії НОМЕР_2 від 01.12.1992 № 434849.

На засіданні Комісії Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян протоколом від 12.01.2024 № 1 прийнято рішення - визнати посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, категорії 4 серії НОМЕР_2 від 01.12.1992 № 434849, виданим необгрунтовано. Підставою прийняття вказаного рішення став недостатній період проживання (роботи) на території зони посиленого радіоекологічного контролю в м. Каневі Черкаської області (не менше чотирьох років станом на 01.01.1993), а саме: з 01.09.1985 по 29.04.1988 - навчання у Київському технікумі радіоелектроніки, з 25.05.1988 по 09.05.1990 - строкова військова служба в м. Київ (поза межами 4 зони - зони посиленого радіоекологічного контролю).

При вирішенні питання щодо правомірності спірного рішення, суд зазначає наступне.

Як встановив суд, відповідно до довідки від 11.07.2022 № 1937-01-18, виданої виконавчим комітетом Канівської міської ради Черкаської області, ОСОБА_1 був зареєстрований, зокрема, з 06.06.1986 по 16.04.1996 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 8). Це також підтверджується довідкою виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області від 29.03.2024 № 2302-01-18 (а. с. 23).

Разом з тим, позивач з 01.09.1985 по 29.04.1988 навчався в Київському технікумі радіоелектроніки, що підтверджується дипломом від 30.04.1988 серії НОМЕР_7 (а. с. 26).

Записами трудової книжки позивача НОМЕР_5 від 03.08.1987 підтверджується, що з 28.07.1987 по 23.10.1987 (02 місяці 26 днів) та з 04.02.1988 по 07.03.1988 (01 місяць 04 дні) позивач проходив виробничу практики в Канівський електромеханічний завод «Магніт».

Крім того, з 25.05.1988 по 09.05.1990 позивач проходив строкову військову служба в м. Київ, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_6 (а. с. 24).

Після проходження військової служби позивач з 05.06.1990 по 01.01.2000 працював у м. Каневі в Кооперативі «Електро» радіомеханіком, що підтверджується записами зазначеної вище трудової книжки позивача, що станом на 01.01.1993 становить 02 роки 06 місяців 28 днів (а. с. 25).

Таким чином, загальний період проживання або роботи позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю у м. Каневі Черкаської області в період з 26.04.1986 по 01.01.1993 складає 2 роки 10 місяців 27 днів (02 місяці 26 днів + 01 місяць 04 дні + 02 роки 06 місяців 28 днів), що становить менше 4-х років, як того вимагає п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону №796-ХІІ.

При цьому, період роботи позивача з 05.06.1990 у м. Каневі в Кооперативі «Електро», тобто в межах зони посиленого радіоекологічного контролю, відповідач не заперечує, цей період не є спірним у цій справі.

Зазначене позивач не заперечує, однак посилається на те, що в період навчання у м. Києві він проходив практику в м. Каневі, а також перебував у м. Каневі на літніх і зимових канікулах та на вихідних (субота, неділя). На думку позивача, він сумарно за роки навчання в м. Києві перебував у м. Каневі мінімум 1 рік 6 місяців.

Щодо посилання позивача на те, що він в період навчання проходив виробничу практику, приїжджав у м. Канів на канікули на вихідні дні, суд вважає таке твердження позивача безпідставним та відхиляє його з огляду на таке.

Перш за все, суд зауважує, як було зазначено вище, що положення пункту четвертого частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ визначають, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Тобто, положення зазначеної норми закону передбачають постійне в даному випадку проживання особи на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Тому, враховуючи, що позивач в період з 01.09.1985 по 29.04.1988 навчався в м. Києві, тобто постійно перебував саме в м. Києві, суд дійшов висновку, що в цей період позивач не проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Проходження виробничої практики з 28.07.1987 по 23.10.1987 та з 04.02.1988 по 07.03.1988 в м. Каневі, що сумарно становить 3 місяці 30 днів, не свідчить про постійне проживання позивача в м. Каневі, тобто на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази перебування позивача в м. Каневі на канікулах та вихідних під час навчання в м. Київ. Водночас, таке перебування позивача в м. Каневі також не є доказом його постійного проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Щодо посилання позивача на довідки органу місцевого самоврядування як на докази факту постійного проживання у відповідній зоні посиленого радіоекологічного контролю з 1986 року по теперішній час суд зазначає наступне.

Так, довідки від 11.07.2022 № 1937-01-18 та від 29.03.2024 № 2302-01-18, видані виконавчим комітетом Канівської міської ради ОСОБА_1 , інформують про періоди зареєстрованих місць проживання позивача в м. Каневі Черкаської області, а не про фактичне місце його проживання.

Місто Київ, де в період з 01.09.1985 по 29.04.1988 позивач навчався та з 25.05.1988 по 05.05.1990 проходив військову службу, та м. Канів, де в цей період ОСОБА_1 був зареєстрований, знаходяться на значній територіальній відстані, що унеможливлює одночасне проживання в м. Каневі та навчання і проходження військової служби в м. Києві. Про що вірно зазначив відповідач у відзиві.

Також суд врахував, що ст. 15 Закону №796-ХІІ визначено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Щодо затвердженої форми зазначеної довідки необхідно керуватися також законодавством, що діяло станом на дату видачі посвідчення позивачу, тобто станом на 01.12.1992.

Так, пунктом 10 Порядку № 501 було визначено, що видача посвідчень провадиться: громадяни, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що виключно довідка встановленого зразка є документом, що підтверджує факт постійного проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю й, відповідно, підтверджує статус потерпілого та є підставою для видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, віднесеного до категорії 4, відповідно до п. 4 ст. 14 Закону № 796-XII.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутня довідка встановленого зразка, яка слугує основним та достатнім доказом, що є підтвердженням факту проживання ОСОБА_1 на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Отже, матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 постійно проживав в одному й тому самому місті м. Канів Черкаської області більше чотирьох років станом на 1 січня 1993 року.

Таким чином, факт проживання позивача у спірний період в м. Каневі Черкаської області (зоні посиленого радіологічного контролю) не підтверджено матеріалами справи. Належних та допустимих доказів на противагу цьому для доведення тих обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, позивач до суду не надав.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ст. 72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми згідно зі ст. 76 КАС України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладені вище обставини та наявні матеріали справи, суд вважає обґрунтованим спірне рішення Комісії, оформлене витягом з протоколу від 12.01.2024 № 1, в частині визнання посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС категорії 4 серії НОМЕР_2 від 01.12.1992 № 432849 виданим необгрунтовано і підлягає вилученню.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог розподіл судових відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 6, 14, 139, 242-245, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО