Справа № 308/20714/23
Суддя: Крегул М. М.
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 травня 2024 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області:
в складі: головуючого судді Крегул М.М.,
за участю секретаря судового засідання Микуланинець О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-
Також позивач зазначає, що він в листопаді-грудні 2022 та січні 2023 року неодноразово прибував по повісткам до ІНФОРМАЦІЯ_3 , для уточнення військово-облікових даних та не пам`ятає конкретні дати на які його викликали, тому про те чи прибував він до ІНФОРМАЦІЯ_3 саме 04.01.2023 року не пам`ятаю, але стверджує, що кожного разу коли отримував повістку про необхідність прибуття, він відвідував РТЦК та СП.
Окрім цього, позивач вказує, що в Протоколі та Постанові вказано наступне: «... згідно отриманої ним 29.12.2022 року повістки серії УЖ002527, яку він особисто підписав, гр ОСОБА_1 мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 29.12.2023 року)». Виходячи з наведеного, позивач зазначає, що незрозуміло яким чином він мав з`явитися 29.12.2023 року до РТЦК, та чому на нього було накладено штраф за неявку на дату яка ще не настала (29.12.2023 року).
Разом з тим, позивач вважає, що дане правопорушення не є триваючим, а тому строк для притягнення до відповідальності сплив 04.03.2023 року.
29.01.2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позивач - військовозобов`язаний ОСОБА_1 (офіцер запасу, звання - лейтенант) дійсно 15.11.2023 року був присутній в ІНФОРМАЦІЯ_3 , де відносно нього була запроваджена справа про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.
Згідно отриманої повістки військовозобов`язаний ОСОБА_1 , яку він особисто підписав, мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 04.01.2023 р., однак у встановлений час до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, відомостей про поважність причини неявки до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надав.
При цьому, відповідач не погоджується з твердженнями позивача, що дане правопорушення не є триваючим, вважає, що після спливу 04.01.2023 року у гр. ОСОБА_1 не припинився обов`язок передбачений ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо прибуття до відповідного ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Також зазначає, що позивач своїми роздумами та судженнями чи був він в ІНФОРМАЦІЯ_3 04.01.2024 року, намагається ввести суд в оману та спростувати факт свого не з`явлення по повістці, при цьому не надаючи жодних належних та допустимих доказів.
При ознайомлені з протоколом позивачем жодних пояснень чи заперечень не зазначено, жодних заяв чи клопотань щодо переносу розгляду адміністративної справи позивачем не подавалось.
Що стосується посилання позивача на те, що в протоколі вказана дата отримання явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 29.12.2023 року, то вказане є технічною опискою.
З урахуванням наведеного відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.12.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк на усунення недоліків.
Ухвалою судді від 28.12.2023 року відкрито провадження у справі.
Позивач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Клопотання про відкладення судового засідання чи доручення додаткових доказів до суду не надходили.
Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, однак у матеріалах справи міститься заява представника відповідача ОСОБА_4 про розгляд справи без його участі.
У відповідності до вимог ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані докази, приходить до наступного висновку.
15.11.2023 року офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.
Зі змісту протоколу слідує, що громадянин ОСОБА_1 15.11.2023 року приблизно о 21 год. 00 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було встановлено, що останній не з`явився, на 10:00 год. 04.01.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 (згідно отриманої ним 29.12.2022 року повістки УЖ 002527 , яку він особисто підписав, гр. ОСОБА_1 мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 29.12.2023 року), чим порушив ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки зазначені в отриманих ним документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки). ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 210 КупАП, а саме вчинив порушення мобілізаційного законодавства як військовозобов`язаний, під час дії особливого періоду.
У протоколі про адміністративне правопорушення міститься підпис ОСОБА_1 про отримання другого екземпляру протоколу, у графі «Пояснення» зазначено: «пояснення не надавав». Також у графі «Заяви, клопотання» відсутні відомості про подання таких.
Вказана постанова була винесена у присутності ОСОБА_1 та така ним отримана, про що свідчать його підписи у відповідних графах постанови.
Згідно ч. 1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Згідно п. 1 ч. 1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до положень ст.210-1 КУпАП (в редакції чинній на момент притягнення особи до адміністративної відповідальності), порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан.
У відповідності до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень
Згідно ч. 1ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ч. 1ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 29.12.2022 року вручено повістку УЖ 002527 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 10 год. 00 хв. 04.01.2023 року, що у свою чергу спростовує доводи позивача про обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 29.12.2023 року, про що було вказано в протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові. Суд приймає таким запис як технічну описку під час складення протоколу та винесення постанови, оскільки належними та допустимими доказами доведено, що ОСОБА_1 був зобов`язаний з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 саме 04.01.2023 року на 10 год. 00 хв.
На вказану дату військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився, доказів на спростування вказаних обставин суду не надано.
Суд відхиляє твердження позивача, що він у листопаді-грудні 2022 та січні 2023 року неодноразово прибував по повісткам до ІНФОРМАЦІЯ_3 , для уточнення військово-облікових даних, при цьому не пам`ятає конкретні дати на які його викликали, тому про те чи прибував він до ІНФОРМАЦІЯ_3 саме 04.01.2023 року також не пам`ятає, але стверджує, що кожного разу коли отримував повістку про необхідність прибуття, він відвідував РТЦК та СП, оскільки такі не підтверджені жодним належним та допустимим доказом.
Щодо тверджень позивача про порушення під час складання протоколу та винесення оскаржуваної постанови вимог ст.ст. 268, 278 КУпАП, зокрема його право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою адвоката, тощо, суд критично оцінює такі, оскільки з досліджених протоколу та оскаржуваної постанови не вбачається, що останній заявляв будь-які клопотання чи заяви, а також долучав які-небудь докази. При цьому, знайомитися з матеріалами справи, користуватися правовою допомогою адвоката та інше, є правом особи, яка може ним скористатися або ні.
Щодо доводів позивача про закінчення строків притягнення його до адміністративної відповідальності.
Відповідно до статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Тобто за змістом статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення або день виявлення триваючого правопорушення.
Положення КУПАП не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення.
Разом із тим, у теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності.
При цьому характер триваючого правопорушення оцінюється у кожному конкретному випадку індивідуально.
Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
В контексті правопорушення, передбаченого 210-1 КУпАП, поведінка особи (в даному випадку - позивача) набуває протиправного характеру після нез`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, визначений у врученій повістці. Завершення цього строку не позбавляє позивача обов`язку з`явитися до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вирішення питання щодо його призову на військову службу. Відтак його подальше нез`явлення без поважних причин свідчить про триваюче порушення законодавства про мобілізаційну підготовку і мобілізацію.
Отже, в даному випадку вчинення позивачем правопорушення мало триваючий характер, а тому строки притягнення його до адміністративної відповідальності необхідно обчислювати саме з моменту виявлення правопорушення.
Більше того, з матеріалів справи вбачається, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, було виявлено відповідачем 15.11.2023 року після його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким було встановлено в його діях наявність ознак адміністративного правопорушення та того ж дня складено протокол про адміністративне правопорушення.
Тому суд приходить до висновку, що у відповідача були підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи обставини справи та досліджені матеріали, суд приходить до висновку про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, а відтак позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Час та дата складання повного тексту рішення 06.05.2024 року о 16 год. 25 хв.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду М.М. Крегул