Справа № 640/15883/22
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 року № 640/15883/22

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України від 18.08.2022 №995/к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу розробки та реалізації програм розвитку базових галузей промисловості Департаменту з питань промисловості з 24.08.2022;

- зобов`язати Міністерство з питань стратегічних галузей промисловості України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 24.08.2022;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що при здійсненні попередження про наступне звільнення від 18.07.2022 відповідачем не було запропоновано жодної рівнозначної посади або іншої вакантної посади відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей ОСОБА_1 .

На думку позивача, відсутність пропозиції суб`єкта призначення або керівника державної служби про переведення працівника на рівнозначну посаду та/або іншу посаду та пропозиції державному службовцю будь-якої вакантної посади державної служби у тому самому державному органі свідчить про порушення відповідачем вимог законодавства, що регулюють відносини, пов`язані зі вступом, проходженням і припиненням громадянами державної служби.

За посиланням позивача, оскільки звільнення є незаконним, його необхідно поновити на попередній посаді заступника директора департаменту начальника відділу розробки та реалізації програм розвитку базових галузей промисловості Департаменту з питань промисловості Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України з 24.08.2022 з одночасним стягненням на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.10.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі №640/15883/22 та призначено підготовче засідання. Витребувано від Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України: штатний розклад (виписка із штатного розкладу), який діяв до 18 липня 2022 року, штатний розклад (виписка із штатного розкладу) після 18 липня 2022 року та штатний розклад (виписка із штатного розкладу) після 23 серпня 2022 року; довідку про середньомісячний та середньоденний заробіток ОСОБА_1 , належним чином завірені копії матеріалів особової справи позивача, а також належним чином завірені копії всіх документів, що стали підставою для прийняття оскаржуваного наказу.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у відзиві на позовну заяву вказав про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що з 18.07.2022 було введено в дію новий штатний розпис Мінстратегпрому на 2022 рік, відповідно до якого відділ розробки та реалізації програм розвитку базових галузей промисловості відсутній, а посаду заступника директора департаменту начальника відділу розробки та реалізації програм розвитку базових галузей промисловості було скорочено. На виконання вимог частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» та у зв`язку з введенням в дію нової структури та штатного розпису Мінстратегпрому, 18.07.2022 позивача було попереджено в письмовій формі про наступне звільнення з займаної посади. Відтак, на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» наказом від 18.08.2022 №295/к «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача було звільнено з посади заступника директора департаменту начальника відділу розробки та реалізації програм розвитку базових галузей промисловості Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України, оскільки посаду, яку він обіймав було скорочено внаслідок зміни структури та штатного розпису Мінстратегрому. Вважає, що наказ від 18.08.2022 №295/к «Про звільнення ОСОБА_1 » є законним та обґрунтованим, а отже, таким, що не підлягає скасуванню.

У відповіді на відзив позивач вказав, що відповідачем не виконано покладеного на нього законом обов`язку при звільненні позивача, оскільки не було запропоновано іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та компетентностей ОСОБА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.

Вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Перепелиці А.М.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 прийнято до провадження адміністративну справу та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до наказу Мінстратегпрому від 26.07.2021 №680/к ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора департаменту начальника відділу базових галузей промисловості Департаменту з питань промисловості апарату Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України із встановленням випробування до 02.11.2021.

Наказом Мінстратегпрому від 15.11.221 №996/к ОСОБА_1 присвоєно 6 (шостий) ранг державного службовця в межах посад державної служби категорії «Б», як такому що успішно пройшов випробування.

У зв`язку зі зміною структури та штатного розпису, введених в дію з 01.10.2021 наказом Мінстратегпрому від 17.09.2021 №174 «Про введення в дію структури та штатного розпису Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України», та відповідно до пункту 1 частини першої статті 41 Закону України «Про державну службу» наказом Мінстратегпрому від 30.11.2021 №1054/к ОСОБА_1 , заступника директора департаменту начальника відділу базових галузей промисловості Департаменту з питань промисловості, з 01.12.2021, за його згодою, переведено на рівнозначну посаду заступника директора департаменту начальника відділу розробки та реалізації програм розвитку базових галузей промисловості Департаменту з питань промисловості апарату Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України.

У подальшому, позивачу було вручено попередження про наступне звільнення від 18.07.2022, в якому зазначалось, що відповідно до частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу», у зв`язку із введенням в дію з 18.07.2022 структури та штатного розпису (наказ Мінстратегпрому від 18.07.2022 №84 «Про введення в дію структури та штатного розпису Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України»), Мінстратегпром попереджає про наступне звільнення із займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» не раніше ніж через 30 календарних днів з дня ознайомлення з цим попередженням.

Наказом Мінстратегпрому від 18.08.2022 №295/к звільнено ОСОБА_1 , заступника директора департаменту начальника відділу розробки та реалізації програм розвитку базових галузей промисловості Департаменту з питань промисловості Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України, 23.08.2022 у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Мінстратегпрому на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Вважаючи прийнятий відповідачем наказ про звільнення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) є спеціальним законом, що визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Частинами першою - третьою статті 5 Закону № 889-VIIІ установлено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до частини першої та другої статті 21 Закону №889-VIII вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу. Прийняття громадян України на посади державної служби без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 Закону № 889-VIII державна служба припиняється, зокрема, за ініціативою суб`єкта призначення.

Пунктом 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

За змістом абзацу першого частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було вручено попередження про наступне звільнення від 18.07.2022, в якому зазначалось, що у зв`язку із введенням в дію з 18.07.2022 структури та штатного розпису (наказ Мінстратегпрому від 18.07.2022 №84 «Про введення в дію структури та штатного розпису Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України»), Мінстратегпром попереджає про наступне звільнення із займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» не раніше ніж через 30 календарних днів з дня ознайомлення з цим попередженням.

Позивачем наголошено на тому, що у попередженні про наступне звільнення від 18.07.2022 не було зазначено про наявність/відсутність вакантної рівнозначної посади, яку він обіймав, або нижчої вакантної посади.

Суд наголошує, що Верховним Судом вже неодноразово, зокрема, у постановах від 28.07.2021 у справі №640/11024/20, від 08.12.2021 у справі №380/3646/20, досліджувалося питання щодо правильного розуміння сутності нормативного врегулювання процедури звільнення державних службовців на підставі пунктів 1 і 1-1 частини першої статті 87 Закону №889-VІІІ (у редакції Закону № 117-IX) у сукупності з положеннями частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII (у редакції Закону № 440-IX).

Так, у постанові від 28 липня 2021 року у справі № 640/11024/20 Верховний Суд дійшов висновку про те, що частина перша статті 87 Закону № 889-VIIІ пов`язує припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення не лише зі скороченням чисельності або штату державних службовців, а й зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.

Крім того, у наведених постановах у справах № 640/11024/20, №380/3646/20 Верховний Суд підкреслив, що вжите у частині третій статті 87 Закону №889-VIII слово «може», означає, що на суб`єкта призначення або керівника державної служби не покладається обов`язок з працевлаштування працівників, що вивільняються. Вирішення питання пропонувати державному службовцю вакантну посаду чи ні законодавець залишив на розсуд суб`єкта призначення.

Отже, аналіз положень Закону № 889-VIII, яким визначалася підстава припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент попередження позивача про можливе наступне звільнення (21 грудня 2020 року), дозволяє дійти висновку, що суб`єкт призначення не зобов`язаний був пропонувати позивачу іншу рівноцінну посаду державної служби, а в разі відсутності такої - іншу роботу (посаду державної служби) у цьому державному органі.

Водночас, особливість спірних правовідносин, що склалися у цій справі, полягає у тому, що після попередження позивача про можливе наступне звільнення та, власне, до винесення відповідачем оскаржуваного наказу про припинення державної служби і звільнення позивача з посади відбулась законодавча зміна норм, що регулюють спірні правовідносини.

Так, 06.03.2021 набув чинності Закон №1285-ІХ, яким законодавець змінив особливості процедури звільнення державних службовців на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої статті 87 Закону № 889-VІІІ і виклав частину третю Закону № 889-VІІІ у такій редакції: «Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.».

Отже, після внесення Законом № 1285-ІХ змін до частини третьої статті 87 Закону № 889-VІІІ існування обставин, з якими законодавець пов`язує наявність підстав для звільнення державних службовців відповідно до пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті включає зобов`язання роботодавця (держави) в особі суб`єкта призначення або керівника державної служби щодо працевлаштування державних службовців, які попереджаються про наступне звільнення, а саме з моменту виникнення обставин, які зумовлюють їх можливе вивільнення.

Тобто, суб`єкт призначення або керівник державної служби зобов`язаний не лише попередити державного службовця про наступне звільнення, а й одночасно з цим запропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому, враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах Верховного Суду 25.07.2019 у справі №807/3588/14, від 27.05.2020 у справі №813/1715/16 повторював, що обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.

Крім того, частиною третьою статті 87 Закону № 889-VІІІ у редакції Закону №1285-ІХ законодавець чітко визначив можливість звільнення державного службовця на підставі пункту 1 частини першої цієї статті (зокрема, у разі скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців) виключно за відсутності можливості запропонувати йому відповідні посади або в разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Таким чином, зважаючи на те, що наказ про звільнення позивача був реалізований в період дії частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби» від 23 лютого 2021 року №1285-IX, у межах спірних правовідносин у Мінстратегпрому був наявний обов`язок щодо здійснення пропозиції позивачу вакантних інших рівнозначних посад державної служби або, як виняток, нижчих посад державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

Суд наголошує, що суб`єкти владних повноважень зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відтак відповідач у межах спірних правовідносин був зобов`язаний дотриматися визначеної законом процедури вивільнення державних службовців.

Суд також підкреслює, що відносини публічної служби в основі своєї правової природи є наслідком реалізації не лише права на участь в управлінні державними справами через забезпечення доступу до державної служби, визначеного статтею 38 Конституції України, але і права на працю, оскільки перебування особи на державній службі є однією із форм реалізації права на працю, закріпленого у статті 43 Конституції України, а тому за правовою позицією Верховного Суду України, сформованою у постанові від 06 листопада 2013 року у справі №21-389а13, до відносин публічної служби застосовуються норми трудового законодавства в частині неврегульованій спеціальним законодавством.

Положеннями частин першої та другої статті 42 КЗпП України регламентовано, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема: 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Натомість, відповідач, обмежившись виключно попередженням позивача про можливе наступне звільнення не пізніше ніж за 30 календарних днів до, власне, звільнення позивача, не вжив жодних заходів з метою працевлаштування позивача, а саме: вакантні посади йому не пропонувалися, питання щодо наявності в нього переважного права на залишення на роботі не вирішувалося.

При цьому, обставин щодо відсутності можливості запропонувати позивачу відповідні посади в цій справі не встановлено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем жодна з визначених частиною третьою статті 87 Закону № 889-VІІІ у редакції Закону №1285-ІХ гарантій при звільненні позивача реалізована не була.

За таких обставин та наведеного вище правового врегулювання слід констатувати, що недотримання відповідачем наведених вимог Закону України «Про державну службу», зокрема частини третьої статті 87, що проявилося у невиконанні зобов`язання щодо пропонування позивачу вакантних посад державної служби у Департаменті промислової політики, є істотним порушенням процедури припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, яке впливає на остаточний її результат, яким , в контексті цієї справи, є спірний наказ про звільнення. Відтак, оскаржуваний наказ не відповідає критеріям, визначеним у частині другій статті 2 КАС України, відповідно є протиправним.

Правовий висновок щодо питання застосування частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби» від 23 лютого 2021 року №1285-IX, висловлено Верховним Судом у постановах від 30.11.2022 у справі №640/15797/21 та від 05.04.2023 у справі №640/12871/21, який підлягає застосуванню у цій справі.

На підставі встановлених у справі фактичних обставин та приведеного правового регулювання, суд приходить до висновку щодо визнання протиправним оскаржуваного наказу Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України від 18.08.2022 №995/к «Про звільнення ОСОБА_1 » та наявності підстав для його скасування.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Враховуючи протиправність звільнення позивача, суд дійшов висновку про необхідність поновлення позивача на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу розробки та реалізації програм розвитку базових галузей промисловості Департаменту з питань промисловості з 24.08.2022 (перший робочий день після звільнення).

Вирішуючи питання про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд виходить з такого.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі Порядок №100).

Згідно з підпунктом «з» пункту 1 Порядку №100 цей Порядок застосовується, у тому числі, у випадку вимушеного прогулу працівника.

За змістом пункту 2 Порядку №100 середньомісячна зарплата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов`язана виплата.

Згідно з пунктом 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки про середню заробітну плату від 06.10.2022 №96, розмір середньоденної заробітної плати позивача за період роботи червень-липень 2022 року становить 1008,48 грн.

Тривалість вимушеного прогулу позивача починаючи з 24.08.2022 по 29.07.2024 включно становить 502 (п`ятсот два) дні.

Таким чином, розмір належного до стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 506 256,96 грн (502 робочих дні * 1008,48 грн).

Частиною восьмою статті 235 КЗпП України встановлено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до пунктів 2 та 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи наведені приписи, до негайного виконання слід допустити рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу розробки та реалізації програм розвитку базових галузей промисловості Департаменту з питань промисловості з 24.08.2022 та в частині стягнення з Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 21 682,32 грн.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України від 18.08.2022 №995/к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу розробки та реалізації програм розвитку базових галузей промисловості Департаменту з питань промисловості з 24.08.2022.

Стягнути з Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 24.08.2022 по 29.07.2024 у розмірі 506 256,96 (п`ятсот шість тисяч двісті п`ятдесят шість гривень дев`яносто шість копійок).

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу розробки та реалізації програм розвитку базових галузей промисловості Департаменту з питань промисловості та в частині стягнення з Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України (адреса: 01008, місто Київ, вулиця Михайла Грушевського, 12, корпус 2, ) на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 21 682,32 грн (двадцять одна тисяча шістсот вісімдесят дві гривні тридцять дві копійки).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.