Справа № 440/3126/24
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/3126/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойка С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу ОСОБА_1 до Лохвицької міської ради про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лохвицької міської ради (надалі відповідач) про:

? - визнання протиправною бездіяльність Лохвицької міської ради, яка полягає в ухиленні від прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га за кадастровим номером :00:004:0461;

? - зобов`язання Лохвицької міської ради розглянути заяву від 15 лютого 2022 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га за кадастровим номером :00:004:0461 та передачу її у власність та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність ОСОБА_1 .

? В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що звертаючись до відповідача до введення воєнного стану в Україні з метою реалізації передбаченого законодавством права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки, позивач мала об`єктивні сподівання на виконання управлінським органом своїх функцій. Проте, за доводами позивача, її заяву протиправно не розглянуто у встановлений законодавством термін, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не затверджений, земельна ділянка не передана у власність.

? Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві на позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що відповідно до підпункту 5 пункту 27 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України позивач не відноситься до категорії громадян, яким надано право на безоплатне отримання земельної ділянки у власність під час воєнного стану, але зазначене обмеження буде переглянуто Лохвицькою міською радою із припиненням воєнного стану або у разі змін в законодавстві щодо припинення цих обмежень, в залежності від того, що настане раніше.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

? 21.09.2021 ОСОБА_1 звернулася до голови Лохвицької міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (угіддя рілля) орієнтовною площею 2,00 га в адміністративних межах Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області як матері загиблого учасника АТО.

? Рішенням 22 сесії 8 скликання Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 (матері загиблого учасника бойових дій в зоні АТО/ООС) на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» вирішено надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства (01.03 згідно КВЦПЗ) на території Лохвицької міської ради.

? Позивач звернулася до міського голови Лохвицької міської ради із заявою від 15.02.2022 про розгляд та затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га за кадастровим номером :00:004:0461 на території Лохвицької міської ради.

? Вказана заява разом із проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки :00:004:0461 отримана 16.02.2022 за № 453/03-01 виконавчим комітетом Лохвицької міської ради.

? За змістом відповіді на адвокатський запит № 24/02 від 24.02.2024 землевпорядна документація «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 на території Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області» та заява гр. ОСОБА_1 зберігається у відділі з земельних та екологічних питань Виконавчого комітету Лохвицької міської ради.

? Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність щодо не прийняття рішення про затвердження землеустрою щодо відведення земельної ділянки, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (частина друга статті 4 ЗК України).

Відповідно до пункту "б" статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно з частиною першою статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Частинами першою, другою статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до пункту "в" частини третьої статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,00 гектара.

Умови погодження і затвердження документації із землеустрою визначені статтею 186 ЗК України.

Відповідно до положень пункту 6 частини третьої статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частин дев`ятої та десятої статті 118 ЗК України (в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою від 15.02.2022) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні"(далі - Закон № 280/97-ВР) визначено, що питання регулювання земельних відносин відповідно до закону вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до статті 59 Закону №280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Таким чином, рішення про затвердження проекту землеустрою або про відмову в його затвердженні оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - рішенням відповідного органу місцевого самоврядування.

Отже, єдиним варіантом правомірної поведінки у даному випадку, є прийняття рішення з питань затвердження проекту землеустрою, шляхом голосування за нього більшістю голосів від загального складу ради. Інша поведінка, є протиправною бездіяльністю органу місцевого самоврядування.

Суд зауважує, що відповідач мав у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову у передачі земельної ділянки у власність або рішення про залишення клопотання без розгляду, тобто прийняти одне із зазначених трьох можливих рішень.

Відсутність належним чином оформленого рішення після спливу встановленого законом двотижневого строку розгляду клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами рішення з питань затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність насьогодні не прийнято.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо належного виконання свого обов`язку з прийняття рішення за наслідками розгляду клопотання позивача.

Як вбачається з матеріалів справи та відзиву на позовну заяву, відповідачем не прийнято рішення з питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в зв`язку з тим, що під час дії воєнного стану забороняється безоплатна передача земель державної та комунальної власності у приватну власність.

Суд зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні (далі Указ №64/2022), затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в наступному неодноразово продовжено та триває, зокрема, станом на час розгляду справи.

Законом України від 24.03.2022 року №2145-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану, який набрав чинності 07.04.2022, внесено зміни до Розділу X Перехідні положення ЗК України, а саме - доповнено пунктами 27 і 28.

Відповідно до підпункту 5 пункту 27 Розділу X Перехідні положення ЗК України під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються, з урахуванням особливостей, а саме безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Поряд з викладеним, з аналізу наведених вище правових норм слідує, що законодавством регламентовано чіткий порядок та граничні строки, у межах яких суб`єктом владних повноважень повинно бути розглянуто клопотання особи про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки та прийнято відповідне рішення за результатами її розгляду, а також про затвердження проекту землеустрою.

Водночас, законодавством передбачено можливість прийняття уповноваженим суб`єктом влади за результатами розгляду такого клопотання лише одного з двох рішень: про надання відповідного дозволу або мотивованої відмови в його наданні.

При цьому, підстави для відмови в затвердженні проекту землеустрою, як було вже згадано вище, чітко визначені у статті 186 ЗК України.

Закон України №2145-ІХ набрав чинності з 07.04.2022, тобто починаючи з 07.04.2022 і до припинення (скасування) воєнного стану в України органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.

Водночас, позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Окрім того, за правовою позицією Верховного суду, викладеною зокрема у постанові від 19.06.2018 у справі №820/5348/17, розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу законом. У контексті застосування принципу незворотності дії закону у часі це означає, що у разі, якщо правовідносини стосовно реалізації певного права розпочато у період чинності нормативно-правового акту, за умови, що особа здійснила конкретні дії, що виражають її волевиявлення стосовно реалізації права (звернулась до суб`єкта владних повноважень, подала повний пакет документів тощо), то особа повинна мати можливість закінчити реалізацію відповідного права за тими нормами, що діяли на момент початку реалізації відповідного права, навіть якщо до завершення реалізації права вони втратили чинність.

З матеріалів справи вбачається, що 16.02.2022 позивач звернувся до Лохвицької міської ради із заявою про розгляд та затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га за кадастровим номером :00:004:0461 на території Лохвицької міської ради.

До заяви позивачем було додано відповідний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із витягом з ДЗК про земельну ділянку, тобто всі визначені законом документи.

Тобто, з урахуванням вимог частини 9 статті 118 ЗК України, та з огляду на виконання позивачем всіх умов, передбачених законом, відповідач повинен був прийняти рішення з питання затвердження відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність у строк, який настав задовго до внесення відповідних змін у законодавство,

Разом з тим, суд зауважує, що відповідач взагалі не розглянув заяву позивача.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Приймаючи до уваги вищенаведене, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Лохвицької міської ради щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га за кадастровим номером :00:004:0461 на території Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені у статті 118 ЗК України, у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га за кадастровим номером :00:004:0461 на території Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області, з прийняттям рішення по суті звернення.

Щодо вимоги про зобов`язання Лохвицької міської ради прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність ОСОБА_1 , суд зазначає.

За змістом частини 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам, а не забезпечення ефективності державного управління.

Оскільки заяви позивача від 15.02.2022 щодо затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність відповідачем по суті не розглянуто та відповідні рішення за результатами їх розгляду не прийнято, та відповідач мав повноваження щодо прийняття одного із трьох можливих рішень: 1) затвердити проект землеустрою та передати земельну ділянку у власність; або 2) відмовити у передачі земельної ділянки у власність; 3) залишити клопотання про затвердження проекту землеустрою без розгляду, суд не вправі виходити за межі перевірки законності рішень, дій чи бездіяльності відповідача та самостійно встановлювати чи відповідають подані позивачем заяви всім вимогам законодавства та чи підлягають подані позивачем проекти землеустрою затвердженню, а також чи підлягає переданню позивачу у власність відповідна земельна ділянка.

Отже, позовна вимога про зобов`язання відповідача затвердити проекти землеустрою і передати позивачу у власність земельну ділянку з кадастровим номером за кадастровим номером :00:004:0461 не підлягає задоволенню.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Зважаючи на те, що передумовою для виникнення цього спору є протиправна бездіяльність відповідача, суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача повністю.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Лохвицької міської ради (вул. Перемоги, буд.19,м. Лохвиця, Полтавська область,37200, ) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Лохвицької міської ради щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га за кадастровим номером :00:004:0461 на території Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області.

Зобов`язати Лохвицьку міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га за кадастровим номером :00:004:0461 на території Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області, з прийняттям рішення по суті звернення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лохвицької міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя С.С. Бойко