Справа № 420/21659/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 липня 2024 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі №420/21659/24, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій та зобов?язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 11.07.2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання від 09.07.2024 року представника ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі №420/21659/24.

30.07.2024 року від представника позивача до суду також надійшло клопотання про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просить суд заборонити Військовій частині НОМЕР_1 , в якій перебуває ОСОБА_1 , та іншим компетентним особам до набрання законної сили рішенням суду у даній справі:

- вчиняти будь-які дії, пов`язані з мобілізацією ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію";

- видавати накази, рапорти про направлення ОСОБА_1 для виконання завдань в зоні бойових дій;

- видавати накази, рапорти про безпосередню участь ОСОБА_1 у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації;

- переміщати ОСОБА_1 для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини.

В обґрунтування заявленого клопотання представник позивача зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 та Військовою частиною НОМЕР_1 було безпідставно затримано ОСОБА_1 при наявності в нього відстрочки від призову, яка наявна в нього через бронювання на період мобілізації та на воєнний час за органом державної влади, оскільки він працював на посаді водія 15 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області, що підтверджується посвідченням НОМЕР_2 від 18.06.2024 року. Незважаючи на вищевказане, ІНФОРМАЦІЯ_2 було протиправно примушено позивача до проходження медичного огляду ВЛК, результати якого не відображають реальний стан здоров`я та придатності ОСОБА_1 до військової служби, та з порушенням Порядку проведення призову на військову службу позивача направлено для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 . В свою чергу, Військова частина НОМЕР_1 на підставі протиправного наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняла протиправний наказ про зарахування позивача до особового складу військової частини.

У заяві зазначено, що невжиття заходів щодо забезпечення позову призведе до неможливості відновлення порушеного права позивача у зв`язку із вчиненням дій по мобілізації, а захист його прав стане неможливим. Також представником позивача зазначено про очевидні ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень.

Дослідивши вказане клопотання представника позивача про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вирішуючи питання про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлюють винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах адміністративної справи та керуючись законом.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У частині 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмету позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року №2 Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Правовий інститут забезпечення адміністративного позову має застосовуватися лише у виключних випадках та за умови існування обґрунтованої небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам особи до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадках, якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

В той же час суд зауважує, що згідно п.10 ч.3 ст.151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан, який продовжує свою дію й по теперішній час.

Відтак, на момент звернення до суду з даним клопотанням про забезпечення адміністративного позову шляхом заборони Військовій частині НОМЕР_1 вчиняти певні дії продовжує свою дію воєнний стан, в умовах якого не може існувати заборона зупинення дії наказів військового командування в умовах воєнного стану.

Судом встановлено, що у вищевказаному клопотанні представник позивача фактично просить суд заборонити в умовах воєнного стану командуванню військової частини, в якій наразі проходить військову службу позивач, вчиняти будь-які дії, приймати накази та рапорти, які стосуються проходження військової служби позивачем, як військовослужбовцем, під час дії воєнного стану, що на думку суду, суперечить положенню КАС України, яке містить пряму заборону вживати зазначені заходи забезпечення позову.

З наданого до суду клопотання про забезпечення адміністративного позову судом не вбачається наявності доказів існування перелічених у ст. 150 КАС України підстав для вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, представником позивача у клопотанні не було наведено чітких підстав, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити виконання рішення суду по даній справі. При цьому посилання позивача на те, що без вжиття заходів забезпечення позову існує реальна небезпека життю та здоров`ю ОСОБА_1 , а тому без забезпечення позову імовірно будь-яке рішення у цій справі не поновить порушені права позивача, позивачем жодним чином не обґрунтовано та будь-якими доказами не підтверджено.

Крім того, суд не може оцінювати оскаржувані позивачем накази ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову та направлення для проходження військової служби ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 №7357-п від 15.09.2023 року та вважати їх такими, що містять фактичні ознаки протиправності до моменту прийняття рішення по справі, оскільки в цьому випадку буде втрачено мету розгляду даної справи по суті, під час якого судом і має бути досліджено та надано оцінку правомірності зазначених індивідуальних актів та вирішено похідні позовні вимоги, заявлені представником позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі №420/21659/24.

На підставі викладеного, керуючись приписами ст.ст. 2, 5-11, 150-154, 243, 248, 256, 293-295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі №420/21659/24 відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп. 15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України.

Головуючий суддя Білостоцький О.В.