Справа № 938/357/24
Суддя: Джус Р. В.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№938/357/24
Провадження № 2-а/938/5/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,

за участю: секретаря судового засідання Мартищук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до

відповідача №1: Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області,

відповідача №2: Інспектора сектору реагування патрульної поліції Верховинського

районного відділу поліції лейтенанта поліції Нищея Василя Володимировича,

про визнання незаконною та скасування постанови серії ГБВ №001222 від 22.02.2024 по справі про адміністративне правопорушення,

за участю:

від позивача: не з`явився;

від відповідача №1: не з`явився;

від відповідача №2: не з`явився;

Обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідачів: Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Інспектора сектору реагування патрульної поліції Верховинського районного відділу поліції лейтенанта поліції Нищея Василя Володимировича, про визнання незаконною та скасування постанови серії ГБВ №001222 від 22.02.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП, згідно якої на позивачку накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850грн.

Ухвалою суду від 13.05.2024 суд відкрив провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, та призначив розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін на 22.05.2024.

У зв`язку із неявкою відповідачів в судове засідання, розгляд справи було відкладено на 12.06.2024.

В судовому засіданні 12.06.2024 за участю позивачки та відповідача №2, за клопотанням відповідача, розгляд справи було відкладено на 04.07.2024 для надання відповідачу можливості подати відеозапис із нагрудної камери поліцейського під час винесення оскаржуваної постанови.

В судове засідання 04.07.2024 учасники справи, не з`явилися.

Від Верховинського РВП, 04.07.2024 надійшов диск із відеофайлами події, що мала місце 22.02.2024 за ст.183 КУпАП, за участю ОСОБА_1

Відповідачі №1 та №2 в судове засідання 04.07.2024 не з`явилися, причини неявки не повідомили.

Позивач ОСОБА_1 , 04.07.2024, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розгляд справи, призначений на 04.07.2024, відкласти для надання їй можливості ознайомитися, з додатковими доказами по справі.

З наведених підстав розгляд справи було відкладено на 16.07.2024, о17год. 00хв.

У зв`язку із відсутністю в приміщенні суду 16.07.2024 в період із 17год. 03хв. по18год. 00хв., розгляд справи не відбувся, наступне засідання було призначено на 30.07.2024.

В судове засідання 30.07.2024, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Позивачка ОСОБА_1 подала заяву в якій зазначала, що ознайомилась із доказами наданими відповідачем, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, та просить проводити розгляд справи без її участі.

Відповідачі причин неявки в судове засідання не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно із ч.1,3 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи викладені обставини справи, норми чинного законодавства та ті факти, що відповідачі в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, позивач в судове засідання не з`явився, але просить розглянути справу без її участі, суд вважає за можливе, розглянути справу у письмовому провадженні за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 і 5 ст.250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Правова позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що згідно постанови ГБВ №001222 по справі про адміністративне правопорушення, винесеної 22.02.2024 інспектором сектору реагування патрульної поліції Верховинського районного відділу поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 , на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП (Завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань ).

Зокрема, зазначає, що її було звинувачено в тому, що 22 лютого 2024 року о 03год 43хв в селищі Верховина по вул. Поповича, 40 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вона здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонувала на гарячу лінію «102» та повідомила, що їй нанесли тілесні ушкодження, хоча цього факту не було.

Позивачка не заперечує того факту, що з її телефону у вказаний в постанові день та час, було здійснено телефонний дзвінок на гарячу лінію « НОМЕР_1 », однак стверджує, що такий дзвінок здійснила не вона, а інша особа. Зокрема зазначає, що в ніч з 21 на 22 лютого 2024 року вона перебувала в гостях у своїх друзів, які проживають на АДРЕСА_1 , та під час вечірки між господарями виникла сварка, в ході якої господиня взяла зі столу телефон та кудись зателефонувала. Як виявилось пізніше, це був її телефон, та зателефонувала вона на лінію «102». Після цього суперечка припинилась та вони продовжили спілкування. Приблизно через 30хв. до будинку її знайомих під`їхав поліцейський автомобіль, та вона вийшла на вулицю, попросила пробачення і сказала, що господарі помирились та готові відшкодувати витрати на пальне витрачене під час виїзду на телефонний дзвінок. На цьому її спілкування із поліцейськими припинилось, та вони поїхали.

Про те, що відносно неї винесли постанову, вона не знала. У квітні 2024 року вона виявила, що її платіжну картку Акціонерного товариства "Приват Банк", заблоковано. Звернувшись у відділення банку, вона дізналась, що картку заблоковано державною виконавчою службою. У Верховинському відділі державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції їй повідомили, що відносно неї винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню постанови серії ГБВ №001222 від 22.02.2024, що видав Верховинський РВП ГУНП в Івано-Франківській області та надали копію постанови про відкриття виконавчого провадження та копію постанови серії ГБВ №001222 від 22.02.2024.

Позивачка посилається на те, що 22.02.2024 жодна постанова відносно неї не складалась ні на місці події, ні у відділку поліції, жодних прав їй не роз`яснювали. Звертає увагу на те, що постанова винесена на ОСОБА_1 , яка народилась та проживає в АДРЕСА_2 , в той час, як вона народилась в с. Красноїлля, Верховинського району, а проживає по АДРЕСА_3 .

Вважає, що оспорювана постанова не містить жодних доказів вчинення нею адміністративного правопорушення. Зазначене у постанові твердження, що вона перебувала в стані алкогольного сп`яніння, не відповідає дійсності, її ніхто не освідчував.

Просить скасувати постанову серії ГБВ №001222 від 22.02.2024 по справі про адміністративне правопорушення, та провадження у справі закрити.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Додатково зазначили, що не підписувала оскаржувану постанову, така в її присутності не складалась. Після приїзду поліції вона виходила до них, однак жодних документів не підписувала. В поліцію її також не викликали.

Правова позиція відповідача №1.

Відповідач №1 не скористався своїм процесуальним правом, відзиву на позов не подав.

Правова позиція відповідача№2.

Відповідач №2 не скористався своїм процесуальним правом, відзиву на позов не подав. В судовому засіданні надав пояснення в яких позовні вимоги заперечив. Зазначив, що з 21.02.2024 по 22.02.2024 він із напарником перебував у добовому наряді та на службовий планшет поступило повідомлення, про те, що на лінію «102» надійшло повідомлення про нанесення тілесних ушкоджень громадянці ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_1 . Зв`язавшись із заявником по номеру телефону, який було вказано в повідомленні, вони попросили, особу вийти на вулицю, щоб знати куди їхати, оскільки в повідомленні не було зазначено номеру будинку. Приїхавши на місце, до них вийшла ОСОБА_1 , яка повідомила, що перебувала в гостях та чоловік подруги наніс їй тілесні ушкодження. Після цього ОСОБА_1 було запропоновано написати заяву про вчинення кримінального правопорушення, на що вона погодилась, однак через кілька хвилин передумала. В цей час, до них підійшов чоловік, який представився ОСОБА_4 , та повідомив, що під час застілля у них із ОСОБА_5 виник конфлікт, та вона зателефонувала в поліцію.

Оскільки особа відмовилась писати заяву про вчинення правопорушення, тілесних ушкоджень завдано не було, то на ОСОБА_1 було винесено постанову за статтею 183 КУпАП, із якою вона ознайомилась та підписала на місці.

Фактичні обставини, встановлені судом.

22 лютого 2024 року інспектором сектору швидкого реагування патрульної поліції Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Нищеєм В.В., винесено постанову серії ГБВ № 001222, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_2 , про накладення адміністративного стягнення за ст.183 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850,00грн (1700,00грн у випадку несплати штрафу протягом 15 днів). З оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для накладення на позивачку адміністративного стягнення стало те, що 22.02.2024 о 03год. 43хв. в смт.Верховина, по вул. Поповича, гр. ОСОБА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонувала на лінію «102» та повідомила, що їй нанесли тілесні ушкодження, хоча цього факту не було (а.с. 11).

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Красноїлля Верховинського району, та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

10.04.2024 головним державним виконавцем Верховинського відділу ДВС у Верховинському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74692689 щодо стягнення із ОСОБА_1 1700,00грн. штрафу за постановою серії ГБВ № 001222 від 22.02.2024.

Оцінка суду.

У відповідності до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Предметом оскарження в даній справі є постанова у справі про адміністративне правопорушення, згідно якої на позивачку накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст.183 КУпАП, а саме - завідомо неправдивий виклик поліції.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Тобто, необхідними елементами адміністративного правопорушення є доведення факту протиправності дій особи та її вини.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як зазначено у ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, а уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ст.183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно оскаржуваної постанови, позивачці ставиться у вину, те, що 22.02.2024 о 03год. 43хв. в смт. Верховина, по вул. Поповича, гр. ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонувала на лінію «102» та повідомила, що їй нанесли тілесні ушкодження, хоча цього факту не було.

В підтвердження вказаних обставин, відповідачем надано відеозапис події із нагрудної камери поліцейського, який приїхав на відповідний виклик.

Положення Закону України «Про національну поліцію» № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у п.36 рішення в справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01.07.2003 № 37801/97, зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Таким чином, аналіз вищезазначених норм права чітко окреслює вимогу для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини - наявність відповідних доказів самого порушення, відповідно до ст. 72 КАС та ст. 251 КУпАП, на підставі яких суд достеменно та поза розумним сумнівом може дійти висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення мав місце.

Як вбачається з наданого відповідачем відеозапису, після приїзду на місце події, на дорозі поряд із господарством, відбувається розмова між працівниками поліції та особою, яка представилась ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зокрема, ОСОБА_1 повідомляє поліцейським, що перебувала у будинку своєї куми, в гостях, та чоловік куми, якого вона пізніше ідентифікує за прізвищем ОСОБА_7 , наніс їй удар по обличчю, та щоб його вгамувати вона викликала поліцію. Також пояснює, що конфлікт відбувся пів години тому. Спочатку все було добре, вони сиділи в будинку та спілкувались, а потім чоловік її куми зненацька вдарив її по обличчі. На пропозицію поліцейських написати заяву про вчинення правопорушення, особа погоджується однак потім відмовляється. При цьому поліцейський роз`яснює особі, що вона може написати заяву, як на місці події, так і прийти на наступний день у відділок поліції та написати заяву. Пізніше до поліцейських підходить чоловік (особу якого працівники поліції не встановлюють) та розповідає поліцейським, що між ними виник конфлікт. Повної розповіді вказаного чоловіка, на відео не зафіксовано.

Надалі поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що якщо вона буде безпричинно викликати поліцію то на неї буде складено протокол за статтею 183 КУпАП, після чого повідомляє, що на неї буде винесено постанову за ст.183 КУпАП, роз`яснює їй права, та не складаючи самої постанови, сідає до службового автомобіля.

Таким чином, із відеозапису, який здійснювався на нагрудну камеру поліцейського, встановлено, що вказаний виклик відбувся. Було здійснено виїзд на місце події, та заявниця повідомила працівникам поліції причини виклику, вказавши на особу, яка нанесла їй удари, та коротко описавши обставини за яких їй наносились удари.

Відповідно до положень ст.23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Однак, як вбачається з дослідженого відеозапису, наведені ОСОБА_8 обставини щодо нанесення їй ударів іншою особою, не були перевірені поліцейськими. Не наведено та не встановлено шляхом допиту свідків жодних доказів того, що твердження заявниці не відповідали дійсності, що позивачці не загрожувала небезпека, коли вона здійснила виклик поліції, що інша особа не наносила їй удари.

Відтак матеріали справи не містять даних про те, що позивачка умисно здійснила виклик поліції за надуманими, неіснуючими обставинами.

Не може свідчити про завідомо неправдивий виклик поліції і та обставини, що особа відмовилась писати заяву на місці події. При цьому працівник поліції сам роз`яснив їй, що така заява може бути написана пізніше у відділку поліції.

З цього приводу, суд також зазначає, що відповідно до положень ст.477 КПК України, кримінальні правопорушення пов`язані із заподіянням умисного легкого тілесного ушкодження, чи умисного завдання ударів, відносяться до справ приватного обвинувачення, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого. Однак не написання такої заяви, жодним чином не свідчить про те, що не було вчинено кримінальне правопорушення.

Із долученого відеозапису, також вбачається, що поліцейським було допущено грубі порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до Розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюють уповноважені посадові особи органів поліції відповідно до статті 222 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно до статті 276 КУпАП у строки, визначені статтею 277 КУпАП.

У випадках, передбачених частиною першою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55,56,59,63 Конституції України.

Справа про адміністративне правопорушення відповідно до частини першої статті 268 КУпАП розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, як вбачається із долученого відповідачем відеозапису, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.183 КУпАП, на місці події фактично не відбувався.

Зокрема поліцейський неодноразово повідомляв особу про те, що якщо вона буде здійснювати безпричинний виклик поліції, то на неї буде складено постанову за ст.183 КУпАП, тобто поліцейський застеріг особу, що у випадку безпричинного виклику поліції в майбутньому на неї буде винесено постанову за ст.183 КУпАП.

В той же час, одразу після цього повідомив особу, що відносно неї буде складено постанову за ст.183 КУпАП, та роз`яснив їй права. При цьому, за яке саме правопорушення винесено постанову, не конкретизував. Доказів оформлення постанови за ст.183 КУпАП на місці події, матеріали справи не містять.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності тощо).

Згідно з приписами ч.1 ст.72 та ст.73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин факт вчинення позивачкою правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП є недоведеним, а відсутність доказів її вини свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення серії ГБВ №001222 від 22.02.2024, винесену інспектором сектору швидкого реагування патрульної поліції Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Нищеєм В.В., слід скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову серії ГБВ №001222 від 22.02.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн, винесену інспектором сектору швидкого реагування патрульної поліції Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Нищеєм Василем Володимировичем.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.183 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

відповідач №1: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області; юридична адреса: м. Івано-Франківськ, вул. Української Перемоги ,15, 76000; )

відповідач №2: інспектор сектору реагування патрульної поліції Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_2 ; юридична адреса: смт Верховина, вул. Незалежності, 4, Верховинського району Івано-Франківськ.

Суддя Роман ДЖУС