Справа № 183/4757/24
Суддя: Оладенко О. С.
Дата ухвалення: 2024-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/4757/24

№ 2-а/183/49/24

01 серпня 2024 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Оладенко О.С., розглянувши у письмовому, спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

10.05.2024 ОСОБА_1 , в інтересах якого дії його представник адвокат Радільчук Н.І., звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 (надалі за текстом відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом відповідач 2), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 №656 від 28.04.2024 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 5100 грн.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що 28.04.2024 о 13:00 годин позивач був доставлений співробітниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому повідомили, що 28.07.2023 на блокпосту останньому була вручена повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 31.07.2023, однак у призначені дати та час, а також і надалі до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 не прибув, про причини неприбуття не повідомляв, а також з 24.02.2022 року не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних та проходження медичної комісії, місце знаходження військовозобов`язаного невідоме. По прибутті до ІНФОРМАЦІЯ_2 28.04.2024 ОСОБА_1 не надав доказів поважності причин неприбуття за викликом. 28.04.2024 об 13:30 ОСОБА_1 зателефонував до служби 102 з заявою, щодо його безпідставного затримання, незаконного позбавлення волі, викрадення та утримання військовими ІНФОРМАЦІЯ_2 . Повторний виклик поліцейських відбувся об 14:49 годин 24.04.2024. Співробітники ІНФОРМАЦІЯ_2 склали протокол за № 656, в якому зазначили, що розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності відбудеться об 14:50 28.04.2024 року. В свою чергу ОСОБА_1 заявив, що бажає, скористатися правовою допомогою адвоката, але йому було відмовлено в реалізації його права на захист, також 28.04.2024 року ОСОБА_1 не запросили на розгляд відносно нього адміністративного матеріалу, не надали йому постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. 01.05.2024 ОСОБА_1 при зверненні до ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав оскаржувану постанову. Однак, позивач заперечує, що 28.07.2023 представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 йому було вручено повістку щодо з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 на дату 31.07.2023. А тому оскаржувану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст.210-1 КУпАП.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про поновлення процесуального строку на звернення до суду з цим позовом, обґрунтовану тим, що оскаржувана постанова була складена 28.04.2024. Втім з оскаржуваного протоколу вбачається, що його було складено за відсутності ОСОБА_1 , а його копію ним отримано лише 01.05.2024 (а.с.18-19).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

03.06.2024 від в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшла заява, у якій просить замінити первісного відповідача на належного ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки саме ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі начальника прийнято оскаржувану постанову, а не начальником як одноособовою службовою особою.

Ухвалою суду від 13.06.2024 залучено до участі у справі у якості співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 ; розпочато розгляд справи спочатку; зобов`язано позивача надіслати ІНФОРМАЦІЯ_2 копію позовної заяви з додатками; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

На виконання ухвали суду представником позивача 18.06.2024 надано суду докази надіслання позовну заяви відповідачу 2 (а.с.29-30).

Відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи. Правом на подання відзиву у строк, встановлений судом відповідачі не скористалися. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не подали.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Судом установлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 №656 від 28 квітня 2024 року на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 300 неоподаткованих мінімум доходів громадян, тобто 5100 грн. (а.с.13).

За змістом цієї постанови 28.04.2024 встановлено, що 28.04.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 був доставлений ОСОБА_1 , який отримав 28.07.2023 повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 31.07.2023, однак у призначені дати та час, а також і надалі до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, про причини неприбуття не повідомляв. По прибутті до ІНФОРМАЦІЯ_2 28.04.2024 ОСОБА_1 не надав доказів поважності причин неприбуття за викликом. Таким чином встановлено, що в умовах діючого особливого періоду (воєнного стану, запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №1202-ІХ від 24.02.2022, та у подальшому неодноразово продовженого) вищезазначений громадянин порушив вимоги абзацу другого частини 1 та частини 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу другого ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив триваюче адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, яке було припинено 28.04.2024.

У копії постанови, яка подана позивачем, наявний рукописний напис про отримання ОСОБА_1 копії постанови 01.05.2024 (а.с.13 зворот).

Протоколом №656 від 28 квітня 2024 року, складеним відносно ОСОБА_1 встановлено, що 28.04.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 був доставлений ОСОБА_1 , якому на блокпосту була вручена 28.07.2023 повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 31.07.2023 (акт відмови від підпису), однак у призначені дати та час, а також і надалі до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, про причини неприбуття не повідомляв, також з 24.02.2022 року не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних та проходження медичної комісії, місце знаходження військовозобов`язаного (офіцера запасу) невідоме. По прибутті до ІНФОРМАЦІЯ_2 28.04.2024 ОСОБА_1 не надав доказів поважності причин неприбуття за викликом. Таким чином встановлено, що в умовах діючого особливого періоду (воєнного стану, запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №1202-ІХ від 24.02.2022, та у подальшому неодноразово продовженого) вищезазначений громадянин порушив вимоги абзацу другого частини 1 та частини 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу другого ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив триваюче адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, яке було припинено 28.04.2024. ОСОБА_1 роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 258, ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 год. 50 хв. 28.04.2024 у приміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11-13).

У графі протоколу «пояснення та зауваження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» наявні пояснення ОСОБА_1 .

У графі протоколу «підпис особи, яка притягується до відповідальності» відсутній підпис. У графі «від підписання протоколу відмовився у присутності свідків» наявні підписи та прізвища, ім`я та по-батькові свідків.

Суду надано копію талона-повідомлення єдиного обліку №11160 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.05.2024, з якого вбачається, що заяву ОСОБА_1 від 28.04.2024 до служби 102 щодо незаконного позбавлення волі або викрадення людини зареєстровано в ІТС «Інформаційний портал НПУ» (журнал єдиного обліку) Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за №11160 (а.с.14).

Оцінюючи доводи позивача про неотримання повістки про явку до ТЦК позивачем, суд зазначає, що у протоколі зазначено про наявність акту відмови від її отримання. Тому посилання позивача на неотримання повістки не можуть бути підставою для скасування постанови.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина перша).

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина друга).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за частиною другою статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

З аналізу вищезазначеної норми вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення відповідач 1, діяв не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 є неналежним відповідачем, у задоволенні вимог до цього відповідача з цих підстав слід відмовити.

Стосовно позовних вимог до відповідача 2, суд зазначає таке.

Як на підставу позовних вимог, позивач, серед іншого, посилається на порушення процедури розгляду справи, які полягають у позбавленні права користуватися правовою допомогою, надавати додаткові пояснення, неналежне повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи доводи позивача про порушення його права користуватися правовою допомогою адвоката під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

З дослідженого судом протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у графі «пояснення та зауваження» позивач висловив бажання скористатися правовою допомогою.

За змістом постанови Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №640/16220/16-а ненадання водію можливості скористатися правовою допомогою адвоката є порушенням права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності не було дотримано право позивача на отримання правової допомоги, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Доводи позивача про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено за його відсутності спростовується змістом протоколу, у якому наявні письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Стосовно строків притягнення до адміністративної відповідальності, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.38 КУпАП (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

За змістом статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення або день виявлення триваючого правопорушення.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення».

Разом із тим, у теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності.

При цьому характер триваючого правопорушення оцінюється у кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Суд вважає, що правопорушення, вчинене позивачем, яке виразилось у нез`явленні його під час мобілізації до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, є триваючим порушенням, початком якого є наступний день після дати, зазначеної у повістці, а припиняється таке порушення в день фактичного з`явлення особи до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Відтак для належного розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідачу необхідно провести розгляд справи із дотриманням права позивача на правову допомогу, а за наслідками розгляду прийняти відповідне рішення.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову шляхом скасування постанови №656 та направлення справи на новий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн., з яких 1/2 частина підлягає стягненню на користь позивача у зв`язку з частковим задоволенням позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 120, 132,134, 139, 229, 241-246, 250, 268-271, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення №656 від 28 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн. скасувати та надіслати справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору у сумі судовий збір в розмірі 302 (триста дві) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено і підписано 01 серпня 2024 року .

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

відповідач начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , РНОКПП не відомий, адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Оладенко О.С.