Справа № 300/5430/24
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" липня 2024 р. справа № 300/5430/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій, а також визнання протиправною та скасування постанови,
ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі Долинський ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області, відповідач) про:
визнання протиправними дій державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції при виконанні постанови №187/897/21 Петриківського районного суду Дніпропетровської області;
визнання протиправною та скасувати постанову державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття провадження у ВП №67523261 при виконанні постанови №187/897/21 Петриківського районного суду Дніпропетровської області.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 даний позов залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).
У зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначеними статями 268, 269, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України та призначено судове засідання на 31.07.2024 о 10:00 год.
29.07.2024 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Долинського ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області, в якому представник зазначив, що 15.11.2021 надійшла завірена копія постанова Петриківського районного суду Дніпропетровської області №187/867/21 від 18.08.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 для виконання в частині стягнення штрафу в розмірі 17 000 грн. У зв`язку з тим, що підтвердження про сплату було відсутнє, державки виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на суму 34 000 грн та надіслано сторонам для виконання та до відома. Також зазначено, що в процесі виконання з арештованих рахунків позивача стягнуто 16 892,79 грн, з яких: 230 грн стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження, 3 400 грн виконавчий збір та 13 262,79 грн на погашення штрафу по постанові Петриківського районного суду Дніпропетровської області №187/867/21 від 18.08.2021.
Окрім того, у відзиві, серед іншого, представник просив проводити розгляд справи, судове засідання в якому призначено на 31.07.2024 о 10:00 год, у режимі відеоконференції у приміщенні іншого суду.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 у задоволенні заяви представника Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.
У судове засідання, призначене на 31.07.2024 о 10:00, позивач не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі. У заяві позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с. 29).
Представник відповідача також у судове засідання, призначене на 31.07.2024 о 10:00, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що з урахуванням статей 205 та 287 КАС України не є перешкодою для розгляду справи.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд зазначає, що особливості подання заяв по суті справи в окремих категоріях адміністративних справ визначені ст. 269 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини 1 якої, у справах, визначених, в тому числі, статтею 287 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Копії позовної заяви та доданих до неї документів направляються відповідачу й іншим учасникам справи на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - електронною поштою, якщо така відома суду, або надаються для ознайомлення в судовому засіданні (ч. 2 ст. 269 КАС України).
Отже, повідомлення сторін про розгляд даної справи, зокрема визначеної статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено вчасно, оскільки такі правовідносини врегульовані спеціальною ст. 269 КАС України.
Згідно із ч. 4 ст. 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Таким чином, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін чи їх представників, повідомлених належним чином про місце, дату й час розгляду справи на підставі поданих сторонами доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області по справі №187/867/21 від 18.08.2021 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення:
- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік;
- за ч. 5 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 445 грн.
У відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП призначено остаточне адміністративне стягнення ОСОБА_1 у вигляді штрафу 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а.с. 33-34).
Зазначена постанова набрала законної сили 18.08.2021 (а.с. 34).
Вказану постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області по справі №187/867/21 від 18.08.2021 про накладення на позивача штрафу направлено судом для примусового виконання, 15.11.2021 отримано Долинським ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області.
16.11.2021 головним державним виконавцем Долинського ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №67523261 з примусового виконання постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області по справі №187/867/21 від 18.08.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 34 000 грн, а також постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 3 400 (а.с. 32).
Доказів направлення вказаних постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області по справі №187/867/21 від 18.08.2021 та постанови про відкриття виконавчого провадження №67523261 на адресу місця реєстрації (проживання) позивача матеріали справи не містять.
Вважаючи дії старшого державного виконавця при примусовому виконанні постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області №187/867/21 протиправними та, як наслідок, внесену постанову відповідача щодо відкриття виконавчого провадження №67523261 протиправною, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі Закон № 1404-VІІІ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із статтею 3 цього Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.
Приписами статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.
Таким чином, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є виконавчим документом, який підлягає до примусового виконання.
Строки і порядок виконання постанови про накладення штрафу регламентовано статтею 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП).
Так, згідно частини 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України (ч. 3 ст. 307 КУпАП).
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною 1 статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 308 КУпАП).
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 308 КУпАП).
Частиною 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Як встановлено судом, згідно постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області по справі №187/867/21 від 18.08.2021 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 122 КУпАП та у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Зазначена постанова набрала законної сили 18.08.2021, позивачем не оскаржена, та направлена до Долинського ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області для примусового виконання. Оскільки доказів своєчасної сплати штрафу у відповідача не було, постанова суду звернута до примусового виконання.
Суд зазначає, що обов`язок стягнути подвійну суму штрафу при примусовому виконанні передбачено статтею 308 КУпАП, виконавчий збір статтями 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, якщо виконавчий документ відповідає усім вимогам та його пред`явлено до виконання у межах встановленого законом строку і до відділу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення, відповідно до статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний прийняти цей виконавчий документ до виконання та, за відсутності доказів сплати штрафу, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження, стягнути подвійну суму штрафу і виконавчий збір.
Проте, як зазначено судом, важливим є дотримання усіх вищенаведених умов.
Так, з цього приводу суд вважає слушними доводи позивача, що відповідач прийняв до виконання документ, не з`ясувавши наявності достовірної інформації про місце проживання та перебування позивача.
Так, частиною 1 ст. 4 Закону №1404-VIII визначено вимоги до виконавчого документа, зокрема, у виконавчому документі зазначаються адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб).
Пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.
Отже, державний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
При цьому, надання триденного терміну для вирішення питання щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у відповідності до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII, спрямоване саме на необхідність перевірки органом ДВС, зокрема і відповідності зареєстрованого місця проживання боржника фізичної особи, адресі боржника, вказаної у виконавчому документі, і належності такого зареєстрованого місця проживання виконавчому округу, на який поширюються повноваження приватного виконавця.
На цьому наголошує також і Верховний Суд у постанові від 15.07.2021 у справі №380/9335/20.
Судом встановлено, що позивач зареєстрований та проживає у с. Пшеничники Тисменицького району (на сьогодні Івано-Франківський район) в Івано-Франківській області, що підтверджується відомостями паспорта (а.с. 3).
Окрім цього, як слідує із постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області по справі №187/867/21 від 18.08.2021, на підставі якої винесено спірну постанову про відкриття провадження у ВП №67523261, під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, 02.08.2021 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про передачу адміністративного протоколу до Тисменицького райсуду Івано-Франківської області, так як він бажає взяти участь у судовому засіданні, надати свої пояснення і заперечення до суду, а в разі необхідності укласти договір на правову допомогу адвоката (а.с. 33).
Натомість, виконавче провадження щодо примусового виконання із постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області по справі №187/867/21 від 18.08.2021 розпочато постановою головного державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття провадження від 16.11.2021 про відкриття виконавчого провадження №67523261.
Водночас, Верховний Суд у постанові від 15.07.2021 у справі №380/9335/20 надав оцінку правильності тлумачення положень статті 24 Закону №1404-VIII в контексті визначення місця проживання боржника та дійшов висновку, що визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника. Аналізуючи положення статей 9, 18 Закону №1404-VIII, положення статті 27 Закону №1404-VIII, а також положення Закону №5942-VI, Верховний Суд дійшов висновку, що виконавець має реальну можливість перевірити місце знаходження боржника шляхом перевірки необхідної інформації у Єдиному демографічному реєстрі або шляхом запиту до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи.
Верховний Суд у справі №380/9335/20 дійшов висновку, що не з`ясування адреси проживання боржника може мати наслідком порушення прав боржника, що виражатиметься у штучному створенні перешкод для вчинення боржником дій, зазначених у ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій тощо). Верховний Суд наголосив, що відсутність прямої вказівки в Законі України «Про виконавче провадження» на обов`язок виконавця перевіряти місце проживання боржника не повинна слугувати інструментом ймовірних порушень прав боржника з боку виконавця суб`єкта владних повноважень.
Як уже судом встановлено, позивач зареєстрований та проживає у с. Пшеничники Тисменицького району (на сьогодні Івано-Франківський район) та, як наслідок, постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області по справі №187/867/21 від 18.08.2021 про накладення на позивача штрафу має виконувати у порядку примусового виконання Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а не Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач прийняв до виконання документ, не з`ясувавши наявності достовірної інформації про місце проживання та перебування позивача, отже, виконавчий документ у відповідності до приписів п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII не міг бути прийнятий до виконання та мав бути повернутий.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у головного державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення 16.11.2021 постанови про відкриття виконавчого провадження №67523261 щодо примусового виконання постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області по справі №187/867/21 від 18.08.2021 про накладення на позивача адміністративного штрафу.
При цьому, належних доказів направлення постанови про відкриття виконавчого провадження №67523261 на адресу місця реєстрації (проживання) позивача матеріали справи не містять.
Як наслідок, є протиправними дії державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції при виконанні постанови №187/897/21 Петриківського районного суду Дніпропетровської області, що зумовлює і скасування постанови державного виконавця Долинського ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області про відкриття провадження у ВП №67523261 при виконанні постанови №187/897/21 Петриківського районного суду Дніпропетровської області.
Окрім того, суд звертає увагу, що у спірній постанові про відкриття провадження у ВП №67523261 державним виконавцем при зазначенні виконавчого документа Петриківського районного суду Дніпропетровської області по справі №187/867/21 від 18.08.2021, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, невірно зазначено резолютивну частину такого рішення, а саме вказано про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 34 000 грн, в той час, як в резолютивній частині постанови суду постановлено стягнути 17 000 грн.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за рахунок бюджетних асигнувань Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправними дії головного державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції при виконанні постанови №187/897/21 Петриківського районного суду Дніпропетровської області.
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття провадження у ВП №67523261 при виконанні постанови №187/897/21 Петриківського районного суду Дніпропетровської області.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду у справах, визначених статтею 287 КАС України, подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідачу рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.