Справа № 320/3039/24
Суддя: Білоноженко М.А.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року №320/3039/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Білоноженко М.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, висловлене у листі від 18.12.2023 №1000-0313-8/196408 про відмову у фінансуванні листів непрацездатності фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 .

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області нарахувати та здійснити фінансування (виплати_ фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 , матеріальне забезпечення по листкам непрацездатності: №7384587-1 за період з 2023.03.06 по 2023.03.13; №7543097-1 за період з 2023.03.14 по 2023.03.20; №7718603-1 за період 2023.03.21 по 2023.03.27; №7863740-1 за період з 2023.03.28 по 2023.04.03;№7027733-1 за період з 2023.04.04 по 2023.04.10; №7180337-1 за період з 2023.04.11 по 2023.04.24; №7458155-1 за період з 2023.04.25 по 2023.05.01; №7588092-1 за період з 2023.05.02 по 2023.05.08; №7728051-1 за період з 2023.05.09 по 2023.05.15; №7848972-1 за період з 2023.05.16 по 2023.05.22; №7972529-1 за період з 2023.05.23 по 2023.05.29.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно відмовив у фінансуванні листів непрацездатності фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , оскільки на думку позивача, страхуванню у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю підлягають також ФОП. Враховуючи, що позивачем самостійно визначено суму доходів, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини, обраховано та у повній мірі сплачено ЄСВ, тому вважає, що маж право на фінансування (виплату) матеріального забезпечення по листкам непрацездатності.

Ухвалою від 26.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у визначений судом строк відзив на позов не подав.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20.02.2018 зареєстрований фізичною особою-підприємцем та взятий на облік як платник податків і єдиного внеску.

У період з 01.03.2023 по 29.05.2023 позивач, як фізична особа-підприємець був тимчасово непрацездатним, що підтверджується листками непрацездатності, а саме: №7384587-1 за період з 06.03.2023 по 13.03.2023; №7543097-1 за період з 14.03.2023 по 20.03.2023; № НОМЕР_2 за період 21.03.2023 по 27.03.2023; №7863740-1 за період з 28.03.2023 по 03.04.2023; № НОМЕР_3 за період з 04.04.2023 по 10.04.2023; № НОМЕР_4 за період з 11.04.2023 по 24.04.2023; № НОМЕР_5 за період з 25.04.2023 по 01.05.2023; № НОМЕР_6 за період з 02.05.2023 по 08.05.2023; № НОМЕР_7 за період з 09.05.2023 по 15.05.2023; № НОМЕР_8 за період з 16.05.2023 по 22.05.2023; №7972529-1 за період з 23.05.2023 по 29.05.2023.

Оскільки у продовж серпня-жовтня 2023 подані позивачем в електронній формі через портал пенсійного фонду України заяви-розрахунки на одержання фінансування його листків непрацездатності, не були профінансовані відповідачем, тому позивач 30.11.2023 звернувся із відповідною заявою до відповідача.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 18.12.2023 №1000-0313-8/196408 відмовлено у фінансуванні листів непрацездатності фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) з підстав того, що підприємець не може бути найманим працівником у самого себе, відповідно підприємницька діяльність не є його основним місцем роботи. Відповідно, підприємництво не може бути основним місцем роботи з погляду трудового законодавства не є трудовою діяльністю взагалі. Тому відповідач рекомендував позивачу звернутись за основним місцем роботи для фінансування листків непрацездатності.

Позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просили здійснити перерахунок її пенсії по втраті годувальника відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.11.2023 №2/3/1/9751.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі - Закон №1105-XIV, у редакції, на день виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону № 1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 1105-XIV уповноважений орган управління та його територіальні органи зобов`язані забезпечувати фінансування та здійснення страхових виплат, надання соціальних послуг, передбачених цим Законом.

У силу вимог ст. 11 Закону №1105-XIV страхуванню з тимчасової втрати працездатності підлягають фізичні особи - підприємці.

Право на страхові виплати за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їхніх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 12 Закону №1105-XIV).

Термін «застрахована особа» у Законі №1105-XIV вживається у значеннях, наведених у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI застрахована особа це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі ЄСВ, єдиний внесок).

Відповідно до положень п 1 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), а також фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).

Крім того, згідно ч. 6 ст. 4 Закону №2464-VI Особи, зазначені у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті, які мають основне місце роботи або уклали гіг-контракт з резидентом Дія Сіті в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні», звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем (резидентом Дія Сіті) сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення ними бази нарахування за місяці звітного періоду, за які роботодавцем (резидентом Дія Сіті) сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску. Самостійно визначена такими особами база нарахування не може перевищувати максимальну величину бази нарахування єдиного внеску, встановлену цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 за 2022 рік та за І квартал 2023 року самостійно визначив суму доходів, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини, обрахував та у повній мірі сплатив ЄСВ (копії податкових декларацій платника ЄСВ), тому позивач, як фізична особа-підприємець (самозайнята особа) має право на фінансування листків непрацездатності.

Статтею 13 Закону № 1105-XIV встановлено, що за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види страхових виплат: 1) допомога по тимчасовій непрацездатності, включаючи догляд за хворою дитиною, догляд за дитиною віком до 14 років або дитиною з інвалідністю віком до 18 років на весь період надання реабілітаційної допомоги, за наявності медичного висновку про необхідність стороннього догляду за дитиною; 2) допомога по вагітності та пологах; 3) допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві).

Умови надання допомоги по тимчасовій непрацездатності та тривалість її виплати визначені статтею 15 Закону № 1105-XIV за змістом частини 1 якої така допомога надається застрахованій особі у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати (доходу).

Так, пунктом 1 частини 1 статті 15 Закону №1105-XIV передбачено надання допомоги по тимчасовій непрацездатності у разі настання тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, а також тимчасова непрацездатність на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону №1105-XIV допомога по тимчасовій непрацездатності у випадках, зазначених у пунктах 1 і 7 частини першої цієї статті, виплачується уповноваженим органом управління застрахованим особам з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності у випадках, зазначених у пунктах 1 і 7 частини першої цієї статті, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 23 Закону № 1105-XIV підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є сформований на основі медичного висновку про тимчасову непрацездатність або документа, що засвідчує факт усиновлення дитини, встановлення опіки над дитиною, листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з уповноваженим органом управління.

Отже, Законом №1105 -XIV визначено дві умови для набуття особою права на отримання спірної допомоги: особа є застрахованою та настав страховий випадок, зокрема тимчасова непрацездатність, підтверджена виданим у встановленому порядку листком непрацездатності.

Частиною 1 статті 16 Закону № 1105-XIV встановлено підстави для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, а саме:

1) у разі одержання застрахованою особою травми або її захворювання при вчиненні нею кримінального правопорушення;

2) у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю з метою ухилення від роботи чи інших обов`язків або симуляції хвороби;

3) за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи;

4) за час примусового лікування, призначеного за судовим рішенням;

5) у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних із таким сп`янінням;

6) за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв`язку з навчанням;

7) за період тимчасової непрацездатності, зазначений у листку непрацездатності, визнаному необґрунтованим.

Зазначений перелік підстав для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області не встановлено та не надано до суду доказів на підтвердження будь-якої з наведених вище підстав для відмови ОСОБА_1 у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Частиною 2 статті 16 Закону № 1105-XIV визначено випадок, коли застраховані особи втрачають право на допомогу по тимчасовій непрацездатності.

Так, відповідно до ч. 2 вказаної статті Закону №1105-XIV застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений лікарем, не виконують інструкцій, рекомендацій фахівців з реабілітації, необхідних для надання реабілітаційної допомоги відповідно до індивідуального реабілітаційного плану, погодженому цією особою, або не з`являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі лікарсько-консультативною комісією (далі - ЛКК) чи МСЕК, втрачають право на таку допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності.

Разом з цим, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області не встановлено та не зазначено факту настання випадку, за якого застрахована особа - ФОП ОСОБА_1 втратив право на допомогу по тимчасовій непрацездатності, тому суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не здійснив фінансування/оплату позивачу вищенаведених листків непрацездатності.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими, в зв`язку із чим адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позов належить задовольнити, а позивач поніс судові витрати із сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією, суд дійшов висновку про стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у сумі 1211,20 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 - 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, викладену у листі від 18.12.2023 №1000-0313-8/196408, щодо не фінансування листів непрацездатності фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити нарахування та виплату_ фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 допомоги по тимчасовій непрацездатності по листкам непрацездатності: №7384587-1 за період з 06.03.2023 по 13.03.2023; №7543097-1 за період з 14.03.2023 по 20.03.2023; №7718603-1 за період 21.03.2023 по 27.03.2023; №7863740-1 за період з 28.03.2023 по 03.04.2023; №7027733-1 за період з 04.04.2023 по 10.04.2023; №7180337-1 за період з 11.04.2023 по 24.04.2023; №7458155-1 за період з 25.04.2023 по 01.05.2023; №7588092-1 за період з 02.05.2023 по 08.05.2023; №7728051-1 за період з 09.05.2023 по 15.05.2023; №7848972-1 за період з 16.05.2023 по 22.05.2023; №7972529-1 за період з 23.05.2023 по 29.05.2023.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код: 22933548, місцезнаходження: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул.Саєнка Андрія, 10).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Білоноженко М.А.