Справа № 160/26902/23
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2024 року м. Дніпросправа № 160/26902/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2023 року (головуючий суддя Калугіна Н.Є.)

в адміністративній справі №160/26902/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управлінню Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 17.10.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.09.2023 року №30 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 20.09.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи за професією «підземний електрослюсар», що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постанови КМУ від 31.03.1994 року №202 період навчання у Тернівському професійного гірничому ліцеї з 01.09.2001 року по 10.01.2005 року за професією «електрослюсар підземний, машиніст підземних установок»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно заяви про призначення пенсії від 20.09.2023 року, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як працівнику на якого поширюється дія ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» що зайнятий повний робочий день під землею.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивач має достатній пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.09.2023 року № 30 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 20.09.2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за професією електрослюсаря підземного, машиніста підземних установок, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 відповідно до ч. 3 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постанови КМУ від 31.03.1994 року №202 період навчання у Тернівському професійного гірничому ліцеї з 01.09.2001 року по 10.01.2005 року за професією «електрослюсар підземний, машиніст підземних установок».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно заяви про призначення пенсії від 20.09.2023 року, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як працівнику на якого поширюється дія ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» що зайнятий повний робочий день під землею. Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача весь період навчання позивача у Тернівському професійному гірничому ліцеї з 01.09.2001 року по 10.01.2005 року, у зв`язку із чим пільговий стаж позивача складає більше необхідних 25 років, а отже, він набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме призначення пенсії позивачу. Позивач із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення йому пенсії звернувся 20.09.2023. Відтак, позивач має право на призначення пенсії за ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 20.09.2023. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Вказує, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки на момент звернення позивач не набув встановленого законодавством необхідного пільгового стажу та зазначено, що він матиме право на пенсійну виплату з 17.01.2036 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.09.2023 року звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначена заява позивача за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.

Рішенням № 30 від 27.09.2023 року, яке прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки заявник не набув необхідного пільгового стажу.

Страховий стаж особи становить 40 років 4 місяці 22 дні.

Пільговий стаж на підземних роботах становить 22 роки 3 місяці 4 дні, в тому числі робота підземна по провідних професіях (20) становить 12 років 3 місяці 14 днів з врахуванням в кратному обчисленні 15 років 4 місяці 11 днів, робота підземна по постанові 202 (25) становить 6 років 9 місяців 15 днів, навчання за фахом 1 місяць 8 днів.

Результати розгляду документів доданих до заяви: до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди роботи.

Враховуючи вищевикладене, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно до п.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за відсутності пільгового стажу.

Позивач вважає протиправним рішення пенсійного органу №30 від 27.09.2023 року. Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. №1058-IV, Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Зазначене право деталізоване у Законах України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з п. 2 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII.

Відповідно до положень п.16 Розділу ХУ Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Частиною 1 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах 2 і 3 цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, тобто до Списку №1 в даному випадку, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах та досягнення відповідного віку, встановленого законом.

Частиною 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і 15 - 23 пункту 1 частини 2 цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік.

При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини 2 цієї статті.

Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202.

Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Так, згідно з пунктом 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 встановлено наступну працю позивача в спірний період:

запис № 1 від 21.06.2004 - прийнятий учнем машиніста підземних установок з повним робочим днем в шахті;

запис № 2 від 23.07.2004 звільнений за п. 2 ст.36 КзПП;

запис № 3 від 02.08.2004 року прийнятий учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті на виробничу практику;

запис № 4 від 06.01.2005 рік звільнений на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку з закінченням виробничої практики;

запис №5 01.09.2001 10.01.2005 навчання у Тернівському професійному гірничому ліцеї за фахом «електрослюсар підземний, машиніст підземних установок»;

запис №6 від 20.01.2003 прийнятий електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем в шахті.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що відповідач в рішенні №30 від 27.09.2023 зазначає, що пенсійним органом до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди.

Разом з тим, згідно довідки форми РС-право, частину часу навчання позивача в Тернівському професійному гірничому ліцеї зараховано до страхового стажу позивача (з 01.09.2001 по 31.12.2003) як навчання за фахом, тоді як серед пільгового стажу такий період відсутній, тобто відповідач не зарахував до пільгового стажу період навчання позивача з 01.09.2001 по 10.01.2005.

Позивач вважає, що має право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах на підставі частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» незалежно від віку, оскільки був зайнятий на зазначених роботах 25 років 00 місяців 8 днів.

Згідно з пунктом «д» статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Згідно із Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, запис про час навчання у вищих навчальних закладах.

Крім того, частиною 1 статті 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" визначено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно з абзацом 1 пункту 26 Положення про професійно - технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 №1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що навчанням у закладі професійної (професійно-технічної) освіти є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка.

При цьому період навчання може бути зарахований до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільговій основі і прирівнюється до роботи, яка слідувала після навчання, за умови того, що після закінчення відповідного навчального закладу особо влаштовується на роботу саме за набутою професією.

Матеріали справи містять копію диплома серії НР за №25881601 від 10.05.2005 р. та додаток до диплома, якими підтверджується, що позивач навчався у Тернівському професійному гірничому ліцеї за професією «електрослюсар підземний, машиніст підземних установок» з 01.09.2001 року по 10.01.2005 року.

При цьому, згідно запису №5 у трудовій книжці позивача, у спірний період з 01.09.2001 по 10.01.2005 позивач, навчаючись у Тернівському професійному гірничому ліцеї за фахом «електрослюсар підземний, машиніст підземних установок», з 21.06.2004 по 23.07.2004, працював учнем машиніста підземних установок з повним робочим днем в шахті;

відповідно до записів №3 та №4, з 02.08.2004 по 06.01.2005 рік учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті на виробничу практику.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що після закінчення навчання у професійно-технічному навчальному закладі протягом трьох місяців, відповідно до запису №6 в трудовій книжці, позивач був зарахований на роботу за професією, яка дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах та працював на такій посаді (за такою професією).

Таким чином, наявні підстави для зарахування часу навчання до пільгового стажу, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Отже, підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача весь період навчання позивача у Тернівському професійному гірничому ліцеї з 01.09.2001 року по 10.01.2005 року.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

При винесенні рішення судом враховується, що призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу і суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідачем було протиправно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах виключно через відсутність необхідного пільгового стажу, водночас, матеріалами справи підтверджується протиправність неврахування до пільгового стажу періоду навчання у Тернівському професійному гірничому ліцеї, у зв`язку із чим пільговий стаж позивача складає більше необхідних 25 років, а отже, позивач набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме призначення пенсії позивачу.

Позивач із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення йому пенсії звернувся 20.09.2023.

Відтак, позивач має право на призначення пенсії за ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 20.09.2023.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для ефективного захисту прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити позивачеві пенсію за вислугу років відповідно до пункту ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 20.09.2023.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду не підлягають розподілу витратим у справі.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 11.07.2024 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова