Справа № 600/1144/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/1144/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з 19.04.2022 по 28.05.2022 року, з 03.06.2022 по 02.09.2022 року за стаціонарне лікування, та за відпустку, рекомендовану довідкою ВЛК від 27.05.2022 № 280/3, для лікування після поранення на 30 календарних днів, та за відпустку, рекомендовану довідкою ВЛК від 02.09.2022 № 713, для лікування після поранення на 30 календарних днів;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період, з 19.04.2022 по 28.05.2022 року, з 03.06.2022 по 02.09.2022 року за стаціонарне лікування, та за відпустку, рекомендовану довідкою ВЛК від 27.05.2022 № 280/3, для лікування після поранення на 30 календарних днів, та за відпустку, рекомендовану довідкою ВЛК від 02.09.2022 № 713, для лікування після поранення на 30 календарних днів.

Позов обґрунтовано тим, що під час проходження військової служби 19 квітня 2022 року він отримав травму внаслідок виконання бойового завдання в районі населеного пункту Довгеньке Ізюмського району Харківської області під час артилерійського обстрілу з боку збройних формувань російської федерації. Вказав, що травмування не було пов`язане з використанням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного сп`яніння, під час травмування перебував у засобах індивідуального захисту. В подальшому позивач був евакуйований та госпіталізований і перебував на стаціонарному лікуванні та відпустках за станом здоров`я. Разом з цим, у період з 19 квітня 2022 року по 28 травня 2022 року, з 03 червня 2022 року по 02 вересня 2022 року за перебування на стаціонарному лікуванні та за відпустку за станом здоров`я відповідач не здійснював позивачу виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168. Водночас позивач вважає, що він має право на виплату такої додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн відповідно до пункту 1 Постанови №168 пропорційно періодам стаціонарного лікування та перебуванню у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку з отриманням бойового поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. Додатково позивач стверджує, що він був звільнений з військової служби за станом здоров`я на підставі статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що, на його думку, підтверджує, що отримана ним травма є тяжкою і пов`язана із захистом Батьківщини.

Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач, заперечуючи проти позову, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав про безпідставність заявлених позивачем вимог. Так, стосовно виплати позивачу додаткової винагороди за періоди перебування на стаціонарному лікуванні з 19 квітня 2022 року по 28 травня 2022 року, з 03 червня 2022 року по 02 вересня 2022 року відповідач зазначив, що грошові кошти в указаній вище частині були виплачені позивачу, що підтверджується відповідними довідками та виписками зарахування грошових коштів, а тому спір у даній частині фактично відсутній. Стосовно виплати позивачу додаткової винагороди за відпустку, рекомендованою довідками ВЛК від 27 травня 2022 року №280/3 та від 02 вересня 2022 року №713, відповідач вказав, що за результатами проходження військово-лікарської комісії позивачем йому не було встановлено тяжкості отриманого поранення. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши повідомлені обставини, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 №118 від 19 квітня 2022 року під час повномасштабної збройної агресії з боку Російської Федерації в ході ведення бойових дій під час захисту Батьківщини 19 квітня 2022 року ОСОБА_1 , солдат резерву 2 взводу 27 запасної роти в районі ведення бойових дій біля н.п. Довгеньке Ізюмського району Харківської області під час артилерійського обстрілу з боку противника отримав травму. Під час виконання бойового завдання перебував у засобах індивідуального захисту (шолом, бронежилет), ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння не виявлено.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26 квітня 2022 року №115 солдат ОСОБА_1 , перебуваючий на довгостроковому лікуванні, вважався таким, що перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 з 18 квітня 2022 року.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 27 травня 2022 року №280/3 ОСОБА_1 пройшов медичний огляд ВЛК психоневрологічного профілю ВМКЦ Західного регіону 27 травня 2022 року. За результатами проведеного медогляду встановлено, що травма ОСОБА_1 . ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Вказано, що потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 02 вересня 2022 року №713 за результатам проведення медичного огляду ОСОБА_1 встановлено, що травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби (довідка про обставини травми відсутні). На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

З матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 2023 року адвокатом Мандриком В.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 , подано на адресу військової частини НОМЕР_1 адвокатський запит, в якому він просив, зокрема, надати обґрунтовану відповідь про підстави і причини неврахування та невиплати грошового забезпечення та щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 ОСОБА_1 , у зв`язку з лікуванням у вигляді підвищеної додаткової винагороди, а також надати довідку про виплачене та нараховане грошове забезпечення (додаткові виплати, компенсації) ОСОБА_1 .

За результатами розгляду вказаного адвокатського запиту відповідач надіслав листа від 14 грудня 2023 року №133/10413, в якому вказав, що військовою частиною НОМЕР_1 опрацьовуються надані документи, що підтверджують період стаціонарного лікування ОСОБА_1 , а також медичні висновки військово-лікарської комісії щодо надання відпустки для лікування після тяжкого поранення. За результатами опрацювання буде прийнято рішення щодо внесення змін до наказів командира військової частини НОМЕР_1 на доплати додаткової винагороди із розрахунку 100000,00 грн за період такого лікування та відпустки за станом здоров`я. Зазначено також, що фінансово-економічною службою буде здійснено виплату додаткової винагороди за періоди лікування після видання вищезгаданого наказу.

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з 19 квітня 2022 року по 28 травня 2022 року, з 03 червня 2022 року по 02 вересня 2022 року за стаціонарне лікування, та за відпустку, рекомендовану довідкою ВЛК від 27 травня 2022 року №280/3, для лікування після поранення на 30 календарних днів, та за відпустку, рекомендовану довідкою ВЛК від 02 вересня 2022 року №713, для лікування після поранення на 30 календарних днів, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 листопада 1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктами другим-третім статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий пункту 4 статті 9 Закону №2011-XII).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Пунктами 2 та 4 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

В подальшому Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024 строк дії воєнного часу продовжувався.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" (далі - Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону №389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168.

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 217 від 07.03.2022, № 350 від 22.03.2022, № 400 від 01.04.2022, № 754 від 01.07.2022, № 793 від 07.07.2022, яка застосовувалася на час спірних у даній справі періодів) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, виплата додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць, виплачується, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Водночас порядок виплати таких виплат встановлюються керівниками відповідних державних органів та міністерств.

Згідно з абзацами четвертим, п`ятим пункту 1 Постанови №168 (в редакції із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 217 від 07.03.2022, № 350 від 22.03.2022, № 400 від 01.04.2022, № 754 від 01.07.2022, № 793 від 07.07.2022, яка застосовувалася на час спірних у даній справі періодів) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, Міністром оборони України видано телеграму №248/1298 від 25 березня 2022 року, відповідно до пункту 1 якої під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);?

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно- розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).

Отже, виплата додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 здійснюється лише на підставі наказів командирів (начальників) військових частин за умови участі військовослужбовця у бойових діях. Перелік виконуваних військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань (заходів), під якими розуміється термін «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів», є вичерпним і не підлягає додатковому тлумаченню.

Крім цього, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, Міністром оборони України видано окреме доручення №912/з/23 від 23 червня 2022 року (далі Окреме доручення), пунктом 7 якого встановлено, зокрема, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також, включати військовослужбовців, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної комісії).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).

У Довідці обов`язково зазначати:

військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини;

інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста;

обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва);

підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення,тощо).

Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі одночасно надавати висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Пунктом 5, 6 Окремого доручення встановлено, що виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснювати на підставі наказів командирів військових частин - особовому складу військової частини.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Відповідно до пункту 2 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі Порядок №260 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

Як встановлено у пункті 3 Розділу І Порядку №260, підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Згідно з пунктами 9, 10 Розділу XXXIV Порядку №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 26 червня 2018 р. за №745/32197 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 11 Розділу XXXIV Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Пунктом 12 Розділу XXXIV Порядку №260 передбачено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується відповідно до наказу командира військової частини за період перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Дослідженням наявних у справі матеріалів судом встановлено таке.

Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03 травня 2022 року №112 солдату ОСОБА_1 зобов`язано виплатити за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за період з 01 квітня по 30 квітня 2022 року.

На виконання зазначеного наказу військова частина НОМЕР_1 здійснила на користь позивача нарахування додаткової грошової винагороди за період з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року з розрахунку 100 000 грн та виплатив 98500,00 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору у розмірі 1500,00 грн, що підтверджується відомістю зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення) та довідкою №133/3953 від 01 травня 2024 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03 червня 2022 року №298 солдату ОСОБА_1 зобов`язано виплатити за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за період з 01 травня по 31 травня 2022 року.

На виконання зазначеного наказу військова частина НОМЕР_1 здійснила на користь позивача нарахування додаткової грошової винагороди за період з 01 травня 2022 року по 14 травня 2022 року та з 26 травня 2022 року по 31 травня 2022 року з розрахунку 100 000 грн, а також за період з 15 травня 2022 року по 25 травня 2022 року з розрахунку 30000,00 грн, та виплатив загальну суму за вказані періоди 74033,87 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору у розмірі 1127,42 грн, що підтверджується відомістю зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення) та довідкою №133/3953 від 01 травня 2024 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25 березня 2024 року №1276 солдату ОСОБА_1 зобов`язано виплатити додаткову винагороду в розмірі 100000,00 (пропорційно із розрахунку на місяць, з урахуванням раніше виплаченої винагороди з розрахунку 30000,00 грн), який у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

На виконання зазначеного наказу військова частина НОМЕР_1 здійснила на користь позивача нарахування додаткової грошової винагороди за період з 15 травня 2022 року по 25 травня 2022 року з розрахунку 100 000 грн, виплатив позивачу 74033,87 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору у розмірі 372,58 грн, що підтверджується відомістю зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення) та довідкою №133/3953 від 01 травня 2024 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02 липня 2022 року №451 солдату ОСОБА_1 зобов`язано виплатити за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за період з 01 червня по 30 червня 2022 року.

На виконання зазначеного наказу військова частина НОМЕР_1 здійснила на користь позивача нарахування додаткової грошової винагороди за період з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року з розрахунку 100 000 грн, та виплатив суму за вказаний період 98500 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору у розмірі 1500,00 грн, що підтверджується відомістю зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення) та довідкою №133/3953 від 01 травня 2024 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25 березня 2024 року №1276 солдату ОСОБА_1 зобов`язано виплатити додаткову винагороду в розмірі 100000,00 (пропорційно із розрахунку на місяць, з урахуванням раніше виплаченої винагороди з розрахунку 30000,00 грн), який у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

На виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25 березня 2024 року №1276 позивачу виплачено суми додаткової винагороди (в розрізі місяців):

- за період з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року з розрахунку 30000,00 грн 29550,00 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору у розмірі 1500,00 грн, що підтверджується відомістю зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення) та довідкою №133/3953 від 01 травня 2024 року;

- за період з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року з розрахунку 70000,00 грн 68950,00 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору у розмірі 1050,00 грн, що підтверджується відомістю зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення) та довідкою №133/3953 від 01 травня 2024 року;

- за період з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року з розрахунку 100000,00 грн 98500,00 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору у розмірі 1500,00 грн, що підтверджується відомістю зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення) та довідкою №133/3953 від 01 травня 2024 року;

- за період з 01 вересня 2022 року по 02 вересня 2022 року з розрахунку 100000,00 грн 6566,67 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору у розмірі 100,00 грн, що підтверджується відомістю зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення) та довідкою №133/3953 від 01 травня 2024 року.

Отже, з наведеного вбачається, що на виконання положень Постанови №168 належні позивачу кошти за перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у періоди з 19 квітня 2022 року по 28 травня 2022 року, з 03 червня 2022 року по 02 вересня 2022 року були виплачені.

Доводи відзиву в указаній частині позивачем в ході судового розгляду даної справи не спростовані.

Оскільки матеріалами справи підтверджується, що станом на день судового розгляду цієї справи по суті додаткова винагорода у відповідності до Постанови №168 за період перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з 19 квітня 2022 року по 28 травня 2022 року та з 03 червня 2022 року по 02 вересня 2022 року позивачу виплачена у повному обсязі, що, фактично, свідчить про відсутність спору в цій частині, то вказане виключає можливість задоволення судом вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з 19.04.2022 по 28.05.2022 року, з 03.06.2022 по 02.09.2022 року, та зобов`язання відповідача виплатити таку додаткову винагороду.

Отже, позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Стосовно вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 за відпустку, рекомендовану довідкою ВЛК від 27.05.2022 № 280/3, для лікування після поранення на 30 календарних днів, та за відпустку, рекомендовану довідкою ВЛК від 02.09.2022 № 713, для лікування після поранення на 30 календарних днів, та зобов`язання відповідача виплатити таку додаткову винагороду суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 11 статті 10-1 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 27 травня 2022 року №280/3 ОСОБА_1 пройшов медичний огляд ВЛК психоневрологічного профілю ВМКЦ Західного регіону 27 травня 2022 року. За результатами проведеного медогляду встановлено, що травма ОСОБА_1 . ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Вказано, що потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 02 вересня 2022 року №713 за результатам проведення медичного огляду ОСОБА_1 встановлено, що травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби (довідка про обставини травми відсутні). На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до частин першої, другої статті 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19 листопада 1992 року №2801-XII (далі Закон №2801-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями визначено Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 р. за №1109/15800 (далі Положення №402 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Так, відповідно до пункту 2.1 Глави 2 Розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження). Постанова ВЛК про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків (занять) за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка затвердженню штатною ВЛК не підлягає (пункт 6.11 Глави 6 Розділу ІІ Положення №402).

Відповідно до абзаців четвертого, п`ятого підпункту «в» пункту 20.3 Розділу ІІ Положення №402 при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту:

в) "Потребує":

відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на ____ календарних днів;

відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на ___ календарних днів.

Як зазначалось судом вище, за час несення військової служби на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, яка може становити до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, при цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Водночас, конструкція норми пункту 1 Постанови №168 передбачає, що підставами для включення військовослужбовця (в даному випадку - позивача) до наказу про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, є:

- отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

- перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

- перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, включенню до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень підлягають ті військовослужбовці, які перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Водночас з наявних у справі довідок від 27 травня 2022 року №280/3 та від 02 вересня 2022 року №713 не вбачається встановлення військово-лікарськими комісіями того, що отримане позивачем поранення є тяжким, що, у свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для включення ОСОБА_2 до наказу про виплату його додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень як такого, що перебуває у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог і в цій частині.

Водночас суд зауважує, що самі по собі посилання позивача на те, що він був звільнений з військової служби за станом здоров`я на підставі статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що, на його думку, підтверджує, що отримана ним травма є тяжкою і пов`язана із захистом Батьківщини, не свідчать про безумовне право на отримання додаткової винагороди за перебування у відпустці за станом здоров`я.

Як зазначено вище, підставою для виплати військовослужбовцю додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, за перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення є висновок (постанова) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Проте наявні у справі довідки військово-лікарських комісій від 27 травня 2022 року №280/3 та від 02 вересня 2022 року №713 не містять відомостей про тяжкість отриманого позивачем поранення, а тому правові підстави для виплати позивачу такої додаткової винагороди відсутні.

Отже, суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої-третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів обґрунтованість заявлених вимог. Натомість відповідачем доведено, що у спірних відносинах він діяв обґрунтовано та правомірно. Тому, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 30 липня 2024 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), відповідач Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя О.П. Лелюк