Справа № 600/1574/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/1574/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20 червня 2023 року №0-2412- НОМЕР_1 про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 40852,50 грн.

В обґрунтування протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивач посилався на відсутність основного об`єкта оподаткування. Так, у період до 2017 року позивач використовував належне йому нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Проте 30 червня 2017 року у названому вище об`єкті нежитлової нерухомості сталась пожежа, після чого такий частково знищено, а його використання стало неможливим, що підтверджується актом про пожежу комісії ЧМВ Управління ДСНС України в Чернівецькій області та довідкою Чернівецького міського бюро технічної інвентаризації. Про вказане позивач неодноразово повідомляв податковий орган, чого останнім не було взято до уваги, натомість безпідставно нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 40852,50 грн. При цьому, як вважає позивач, нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , не може бути об`єктом оподаткування незалежно від факту внесення відомостей до реєстру про право власності на нерухоме майно. Додатково позивач вказав, що оскаржував податкове повідомлення-рішення від 20 червня 2023 року №0-2412-UA0066784 в адміністративному порядку, проте таке було залишено без змін Державною податковою службою України.

Ухвалою суду від 11 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі; вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач подав до суду відзив, в якому просив суд у задоволенні позову відмовити повністю. Вказував, що незважаючи на надані позивачем копії документів щодо пошкодження пожежею нежитлового приміщення, у податкового органу відсутні підстави для скасування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який нарахований на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . До того ж, позивачу вже було рекомендовано звернутись до органів державної реєстрації прав на нерухоме майно щодо приведення у відповідність даних про право власності на вказаний вище об`єкт нерухомості. У зв`язку з цим відповідач вважає, що при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення він діяв обґрунтовано, в межах повноважень та з урахуванням всіх обставин, які мають значення для прийняття об`єктивного рішення, а також з урахуванням вимог чинного законодавства, а тому правові підстави для скасування нарахованої суми податку відсутні.

Правом подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником об`єкта нежитлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04 квітня 2013 року (посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Гандабурою Г.П.), укладеного між позивачем як покупцем та Приватним підприємством Виробничо-комерційною фірмою «Кераміка-Буковина» як продавцем, та складається з: майстерні, літ.Д, загальною площею 174,0 кв. м; газопр.ГРП, літ.К, площею 8,7 кв. м; кахельного цеху, літ. Р-1, площею 1294,9 кв. м; адмінбудівлі, літ. У-1, площею 457,1 кв. м; будівлі столової, літ. У-2, загальною площею 171,40 кв. м.

Вказане також підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04 квітня 2013 року №2000210 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23 листопада 2023 року №355644686.

20 червня 2023 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області на підставі підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення-рішення №0-2412-UA0066784 відносно ОСОБА_1 , яким останньому нараховано суму податку в розмірі 40852,50 грн на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об`єктом якого є нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , за податковий період 2022 рік.

Вказане податкове повідомлення-рішення вручено позивачу 25 жовтня 2023 року засобами поштового зв`язку, що підтверджується відповідною відміткою в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується учасниками справи, що позивач оскаржував податкове повідомлення-рішення від 20 червня 2023 року №0-2412-UA0066784 до Державної податкової служби України.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 . Державною податковою службою України листом від 05 січня 2024 року №291/6/99-00-06-01-03-06 податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 20 червня 2023 року №0-2412-UA0066784 залишено без змін.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 20 червня 2023 року №0-2412-UA0066784, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вирішуючи питання щодо законності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 20 червня 2023 року №0-2412- НОМЕР_1 , яким позивачу нараховано податкове зобов`язання із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік на суму 40852,50 грн, та надаючи оцінку доводами учасників справи щодо вказаного рішення, суд зазначає таке.

Статтею 265 Податкового кодексу України (далі ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Порядок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульований статтею 266 Податкового кодексу України.

Так, згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Перелік об`єктів нерухомого майна, які не підлягають оподаткуванню, визначений підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, і до таких належать:

а) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, а також організацій, створених ними в установленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету і є неприбутковими (їх спільній власності);

б) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які розташовані в зонах відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, визначені законом, в тому числі їх частки;

в) будівлі дитячих будинків сімейного типу;

г) гуртожитки;

ґ) житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради;

д) об`єкти житлової нерухомості, в тому числі їх частки, що належать дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа, визнаним такими відповідно до закону, дітям з інвалідністю, які виховуються одинокими матерями (батьками), але не більше одного такого об`єкта на дитину;

е) об`єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність у тимчасових спорудах для здійснення підприємницької діяльності та/або в малих архітектурних формах та на ринках;

є) будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку;

ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку;

з) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності громадських об`єднань осіб з інвалідністю та їх підприємств;

и) об`єкти нерухомості, що перебувають у власності релігійних організацій, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, та використовуються виключно для забезпечення їхньої статутної діяльності, включаючи ті, в яких здійснюють діяльність засновані такими релігійними організаціями добродійні заклади (притулки, інтернати, лікарні тощо), крім об`єктів нерухомості, в яких здійснюється виробнича та/або господарська діяльність;

і) будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів незалежно від форми власності та джерел фінансування, що використовуються для надання освітніх послуг;

ї) об`єкти нежитлової нерухомості державних та комунальних дитячих санаторно-курортних закладів та закладів оздоровлення та відпочинку дітей, а також дитячих санаторно-курортних закладів та закладів оздоровлення і відпочинку дітей, які знаходяться на балансі підприємств, установ та організацій, які є неприбутковими і внесені контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій. У разі виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій декларація подається платником податку протягом 30 календарних днів з дня виключення, а податок сплачується починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій;

й) об`єкти нежитлової нерухомості державних та комунальних центрів олімпійської підготовки, шкіл вищої спортивної майстерності, центрів фізичного здоров`я населення, центрів з розвитку фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю, дитячо-юнацьких спортивних шкіл, а також центрів олімпійської підготовки, шкіл вищої спортивної майстерності, дитячо-юнацьких спортивних шкіл і спортивних споруд всеукраїнських фізкультурно-спортивних товариств, їх місцевих осередків та відокремлених підрозділів, що є неприбутковими та включені до Реєстру неприбуткових установ та організацій. У разі виключення таких установ та організацій з Реєстру неприбуткових установ та організацій декларація подається платником податку протягом 30 календарних днів з дня виключення, а податок сплачується починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій;

к) об`єкти нежитлової нерухомості баз олімпійської та паралімпійської підготовки. Перелік таких баз затверджується Кабінетом Міністрів України;

л) об`єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним або прийомним сім`ям, у яких виховується п`ять та більше дітей.

Згідно з підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до абзаців першого, другого підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Поряд з цим, пунктом 266.4 статті 264 Податкового кодексу України встановлені пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Зокрема, підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування. Сільські, селищні, міські ради мають право встановлювати пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів нежитлової нерухомості, що розташовані на території індустріального парку та перебувають у власності учасників індустріального парку, включеного до Реєстру індустріальних парків. На такі рішення не поширюється дія підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпунктів 12.3.3 і 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 (у частині строку прийняття та набрання чинності рішеннями) та пункту 12.5 (у частині строку набрання чинності рішеннями) статті 12 цього Кодексу та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності.

Водночас згідно з положеннями підпункту 266.4.3 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:

об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;

об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).

Як вбачається зі встановлених у даній справі обставин, згідно з даними ІС «Податковий блок» ОСОБА_1 в автоматичному режимі було проведено нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та сформовано податкове повідомлення-рішення від 20 червня 2023 року №0-2412-UA0066784, яким зобов`язано позивача сплатити 40852,50 грн за належний йому об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , за податковий період 2022 року.

Водночас позивач не погоджується із нарахованим йому податком, оскільки належний йому об`єкт нерухомого майна зазнав пошкоджень внаслідок пожежі і частково був знищений, що унеможливлює подальше використання.

Так, з наявних у справі матеріалів убачається, що факт виникнення пожежі об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується:

- актом про пожежу від 30 червня 2017 року, складеним комісією ЧМВ Управління ДСНС України у Чернівецькій області, відповідно до якого 30 червня 2017 року з 03 год. 35 хв. в одній з кімнат нежитлової будівлі на підлозі біля віконного пройому виникла пожежа, з було виявлено мешканцем сусідньої будівлі. Пожежу було ліквідовано о 05 год. 30 хв. 30 червня 2017 року. Пожежею знищено: вікна, двері, речі господарського вжитку, пошкоджено: стіни, перекриття, покриття, підлогу. Причиною пожежі вказано: необережне поводження з вогнем. Примірник акту обстеження отримано ОСОБА_1 ;

- листом Чернівецького районного управління Головного управління ДСНС у Чернівецькій області від 24 січня 2022 року №20/305, в якому вказано, що 30 червня 2017 року мала місце пожежа в нежитловій будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , ймовірною причиною виникнення пожежі є необережне поводження з вогнем. В результаті пожежі пошкоджено дану будівлю, а саме вікна, двері, стіни, перекриття, покриття;

- довідкою Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації Чернівецької міської ради від 25 січня 2022 року №124, в якій вказано, що при обстеженні адмінбудівлі літ. У-1 та будівлі їдальні літ. У-2 на АДРЕСА_1 виявлено, що дані будівлі пошкоджені та не використовуються по призначенню.

Поряд з цим, посилання в позові на часткове знищення пожежею об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим названий об`єкт не використовувався за призначенням, що, на його позивача, звільняє його від сплати податку в сумі 40852,50 грн, нарахованого оскаржуваним у даній справі податковим повідомленням-рішенням, суд вважає помилковими з огляду на таке.

Так, з наявних у справі матеріалів вбачається, що 25 січня 2022 року ОСОБА_1 звертався до Головного управління ДПС у Чернівецькій області із заявою про скасування нарахованого йому податку на нерухоме майно за 2018-2020 роки у зв`язку з пошкодженням будівлі пожежею 30 червня 2017 року і невикористанням її за призначенням. До вказаної заяви ОСОБА_1 додав копію довідки про пожежу від 24 січня 2022 року №20/305, копію акта про пожежу від 30 червня 2017 року, копію довідки ЧМКБТІ від 25 січня 2022 року №124.

За результатами розгляду вказаної заяви Головне управління ДПС у Чернівецькій області листом від 01 лютого 2022 року №1118/6/24-13-24-07 повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, за 2018-2020 роки на підставі поданих до заяви документів. Вказане мотивовано тим, що згідно наданих даних органами державної реєстрації прав на нерухоме майно у власності платника податку ( ОСОБА_1 ) перебуває нежитлове приміщення площею 628,5 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до рішення Чернівецької міської ради від 09 лютого 2017 року №581 ставка податку для нежилих приміщень на 2018-2020 рр. становить 1 відсоток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. На підставі наданих даних сформовано та вручено особисто платнику податкові повідомлення-рішення щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018-2020 рр. Підстав щодо скасування податкових повідомлень-рішень по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018-2020 рр. на підставі поданих ОСОБА_1 документів щодо пошкодження пожежею 30 червня 2017 року нежитлового приміщення в Головного управління ДПС у Чернівецькій області немає.

Крім цього, податковим органом у листі від 01 лютого 2022 року №1118/6/24-13-24-07 наголошено, що для подальшого внесення даних по нежитловому приміщенню, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 потрібно звернутися до органів державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Зазначений лист податкового органу ОСОБА_1 отримав 11 лютого 2024 року, про що в листі міститься відповідна відмітка.

В подальшому, як встановлено судом із системи «Діловодство спеціалізованого суду», Головне управління ДПС у Чернівецькій області зверталось до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу на загальну суму 72836,73 грн до місцевого бюджету.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі №600/3139/22-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2023 року, позов Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задоволень повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг на суму 72836,73 грн до місцевого бюджету.

Так, судом в адміністративній справі №600/3139/22-а було встановлено, що згідно наявного розрахунку заборгованості по ОСОБА_1 за ним рахується податковий борг по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на загальну суму 72836,73 грн. Вказану заборгованість нараховано відповідачу згідно податкових повідомлень-рішень форми Ф:

- №0574218/18-2407-2412 від 24.11.2021 року, яким відповідачу визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 23399,05 грн. за 2018 рік;

- №0574218/19-2407-2412 від 24.11.2021 року, яким відповідачу визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 26227,30 грн. за 2019 рік;

- №0-2412 від 24.11.2021 року, яким відповідачу визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 27210,38 грн. за 2020 рік.

Наведені податкові повідомлення-рішення вручені відповідачу особисто, що підтверджується особистим підписом на корінцях вказаних податкових повідомлень-рішень. Суми платежів в розумінні ПК України є узгодженими.

Окрім цього, відповідачеві на офіційну адресу надсилалась податкова вимога форми Ф №1948-13 від 02.03.2021 року із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення і яка на день розгляду справи у суді не є відкликаною.

Водночас, відповідач в адміністративній справі №600/3139/22-а ОСОБА_1 вказував про невірне нарахування йому суми податкового зобов`язання. Проте суд, вирішуючи спір, вказав, що в межах даної справи судом не надається оцінка правомірності податкових повідомлень-рішень, якими відповідачу визначено суму податкового зобов`язання. Така оцінка може бути надана лише у разі оскарження таких податкових повідомлень-рішень відповідачем в адміністративному або судовому порядку. Натомість, доказів оскарження вказаних рішень в адміністративному або судовому порядку суду надано не було, як і не надано доказів сплати визначених ними податкових зобов`язань.

Вирішуючи питання про правомірність нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податковим податковим-рішенням від 20 червня 2023 року №0-2412-UA0066784, яке він оскаржує у даному позові, суд виходить з того, що згідно з відомостями інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23 листопада 2023 року №355644686 позивачу належить на праві власності об`єкт нерухомого майна (нежитлової нерухомості), загальною площею 2106,1 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, станом на день винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (20 червня 2023 року) указаний вище об`єкт нерухомого майна, який є нежитловим приміщенням, належав позивачу на праві власності.

При цьому суд звертає увагу позивача на те, що податковий орган надавав йому рекомендацію звернутися до органів державної реєстрації прав на нерухоме майно, про що зазначено в листі від 01 лютого 2022 року №1118/6/24-13-24-07.

Про вказане також наголошувала і Державна податкова служба України у рішенні за результатами розгляду скарги від 05 січня 2024 року №291/6/99-00-06-01-03-06, зазначивши, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №355644686 від 23 листопада 2023 року) відсутня інформація щодо змін даних про право власності та даних про пошкодження нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з цим доказів щодо вчинення дій, спрямованих на зняття з експлуатації об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , або ж припинення права власності чи іншого речового права на нього із проведенням відповідних реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивачем до суду не надано.

Відомостей щодо того, що об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , не є об`єктом оподаткування, перелік яких визначених пунктом 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, позивач ні податковому органу, ні суду не подавав.

Інших правових підстав, передбачених Податковим кодексом України, які звільняли би позивача від сплати податку за належне йому нежитлове приміщення, у позові не зазначено і таких не встановлено судом в ході розгляду даної справи.

Вказане дає підстави для висновку, що позивач, маючи у власності об`єкт нежитлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , право власності чи інше речове право на яке не припинено, зобов`язаний сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 20 червня 2023 року №0-2412-UA0066784, є законним. Приймаючи його, контролюючий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Отже, правові підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20 червня 2023 року №0-2412-UA0066784 відсутні. Відтак, заявлений позов не підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач довів законність оскаржуваного рішення. Натомість доводи позову не свідчать про наявність правових підстав для задоволення заявлених вимог.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 30 липня 2024 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), відповідач Головне управління ДПС у Чернівецькій області (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200-А, ).

Суддя О.П. Лелюк