Справа № 420/9689/22
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/9689/22

Місце прийняття ухвали суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту ухвали суду 1 інстанції:

12.04.2024 року;

Суддя І інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Вербицької Н.В.

Димерлія О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року по справі №420/9689/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича, Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

14.07.2022 року ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, в тому числі у зв`язку з невиконанням повноважень передбачених п. 2.2 Положення про департамент та ст. 24 Регламенту Одеської міської ради VIII скликання, так як не забезпечено термінів підготовки, узагальнення зауважень i пропозицій, коригування та надання на розгляд уповноважених постійних комісій, міського голови та до апарату Одеської міської ради проекту рішення (на звернення до міського голови від 10.08.2021 вх.№ 31-К-6685, з проханням передати у власність земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером :45:007:0005 для індивідуального дачного будівництва за адресою: вул. Вєтрова, Київський район, м. Одеса), що призвело до порушення термінів встановлених ч. 9 ст. 118 ЗК України, ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» та відповідно порушено конституційні права гр. ОСОБА_1 на землю, визначені ст.14 Конституції України та ст.ст. 81,118 ЗК України;

зобов`язати Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради (відповідно п. 2.2 Положення про Департамент та п. 11 ст. 24 Регламенту), в семиденний термін (згідно абз. 2 п. 10 ст. 24 Регламенту) забезпечити візування, редагування, узагальнення зауважень і пропозицій до проекту рішення Одеської міської ради на звернення до міського голови від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022;

зобов`язати в семиденний термін (згідно абз. 2 п. 10 ст. 24 Регламенту) Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради надати проект рішення Одеської міської ради, підготовлений на звернення до міського голови від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022 на розгляд чергового засідання відповідної постійної комісії Одеської мiської ради, яка уповноважена розглядати питання земельних ділянок власність громадян;

зобов`язати в семиденний термін (згідно абз. 2 п. 10 ст. 24 Регламенту) Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради надати клопотання на адресу Одеського мiського голови ОСОБА_2 щодо включення до порядку денного чергової сесії Одеської міської ради належним чином завiзованого з узагальненими зауваженнями та пропозиціями та відредагованого проекту рішення, підготовленого на звернення до міського голови від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022;

визнати протиправною бездіяльність Одеського міського голови ОСОБА_2 у зв`язку з невиконанням ним повноважень, передбачених пунктами 1, 9 частини 4 ст. 42 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні», що призвело до порушення термінів встановлених ч. 9 ст. 118 ЗК України, ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» та відповідно порушено конституційні права на землю (на звернення до міського голови від 10.08.2021 Bx.№31-K-6685, з проханням передати у власність земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером :45:007:0005 для iндивiдуального дачного будівництва за адресою: вул. Вєтрова, Київський район, м. Одеса), визначені ст. 14 Конституції України та ст.ст. 81, 118 Земельного кодексу України, так як відповідачем:

- не забезпечено здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої владній території, додержання Конституції та законів України (згідно п. 1 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»);

- не забезпечено підготовку на розгляд ради рішення ради на заяву від 10.08.2021 до міського голови (п. 9 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»);

- не забезпечено дотримання порядку і строку розгляду Департаментом земельних ресурсів та Одеською міськрадою заяви вiд 10.08.2021 до міського голови;

зобов`язати Одеського міського голову ОСОБА_2 , вiдповiдно до пунктів 1, 7, 9 частини 4 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та п.2 ст.13 Регламенту Одеської міської ради VIII скликання, забезпечити в місячний термін здійснення підготовки, візування, узагальнення зауважень та пропозицій, остаточного редагування проекту рішення, підготовленого на звернення до міського голови від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022;

зобов`язати Одеського міського голову ОСОБА_2 , відповідно до пункту 8 частини 4 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та п. 2 ст. 13 Регламенту Одеської мiської ради VIII скликання, внести пропозиції до порядку денного чергового засідання Одеської міської ради проекту рішення, підготовленого на звернення до міського голови від 10.08.2021 №31-К-6685 та від 01.07.2022;

зобов`язати Одеську міську раду на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022, а за результатами розгляду прийняти вiдповiдне рішення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо не розгляду проекту рішення, підготовленого на звернення ОСОБА_1 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022р.

Зобов`язано Одеську міську раду на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_1 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022, а за результатами розгляду прийняти вiдповiдне рішення.

Стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Одеської міської ради сплачений судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп.

В решті позову суд відмовив.

Відстрочено строк виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду в частині зобов`язання Одеської міської ради на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_1 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022, а за результатами розгляду прийняти вiдповiдне рішення до 21 листопада 2022 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року апеляційну скаргу Одеської міської ради залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року у справі №420/9689/22 залишено без змін.

25.12.2023 року ОСОБА_1 в порядку статті 383 КАС України звернувся до суду першої інстанції із заявою, в якій просив:

визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень відповідача (Одеської міської ради), у зв`язку з невиконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 у справі №420/9689/22;

визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень державного виконавця, у зв`язку з відсутністю виконавчих дій у період з 13.06.2023 по теперішній час та невиконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 у справі №420/9689/22;

постановити ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 КАС України.

В обґрунтування вказаних вимог зазначалось, що судовим рішенням, яке набрало законної сили у цій адміністративній справі, зобов`язано Одеську міську раду на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення позивача із прийняттям за результатами розгляду вiдповiдного рішення, однак до цього часу відповідачем рішення не виконано.

Також, не призводить до позитивного результату і примусове виконання вимог виконавчого документа, виданого у цій адміністративній справі. Додає, що державним виконавцем з моменту прийняття до виконання виконавчого листа не вжито усіх та належних заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» і спрямованих на повне і фактичне виконання судового рішення.

Окремою ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2024 року, заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність, вчинену суб`єктом владних повноважень - відповідачем: Одеської міської ради щодо не виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року по справі №420/9689/22 в частині зобов`язання Одеської міської ради на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_1 від 10.08.2021 №31-K-6685 та від 01.07.2022, а за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.

Доведено до відома Одеської міської ради про встановлені у змісті ухвали обставини для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли встановленому судом порушенню.

Зобов`язано Одеську міську раду повідомити Одеський окружний адміністративний суд про вжиті заходи не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

В решті вимог заяви суд відмовив.

Постановляючи на адресу відповідача окрему ухвалу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Одеською міською радою допущено порушення вимог статті 129-1 Конституції України, частини 2 статті 14, частини 1 статті 370 КАС України, що виразилось у не виконанні у повному обсязі судового рішення, яке набрало законної сили.

12.02.2024 року Одеською міською радою подано заяву, в якій на виконання вимог окремої ухвали від 11.01.2024 року повідомлено суд першої інстанції про вжиття у межах своїх повноважень заходів на виконання рішення в цій адміністративній справі. Так, відповідач зазначив, що Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради підготовлено проєкт рішення Одеської міської ради «Про відмову у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , площею 0,0600 га, за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова, вид цільового призначення для індивідуального дачного будівництва». Постійною комісією Одеської міської ради з питань просторового розвитку, землеустрою та регулювання земельних відносин рекомендовано винести даний проєкт рішення на розгляд ХХVІІІ сесії Одеської міської ради VІІІ скликання, яка відбудеться 21.02.2024 року о 09:00 год.

14.02.2024 року ОСОБА_1 , в порядку статтею 149, 382, 383 КАС України, звернувся до суду першої інстанції із заявою, в якій просив:

визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень відповідача (Одеської міської ради), у зв`язку з невиконанням судових рішень Одеського окружного адміністративного суду: рішення від 23 серпня 2022 року у справі 420/9689/22 та ухвали від 11 січня 2024 року у справі 420/9689/22;

накласти на керівника Одеської міської ради міського голову м. Одеса, як керівника суб`єкта владних повноважень (Одеської міської ради), відповідального за виконання судового рішення, штраф згідно вимог частини 2 статті 149 та частини 2 статті 382 КАС України за невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року у справі №420/9689/22 і за неподання звіту про його виконання згідно ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року;

постановити ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 КАС України.

Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивач зазначає, що рішенням від 23 серпня 2022 року зобов`язано Одеську міську раду на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення позивача із прийняттям за результатами розгляду вiдповiдного рішення. Також, окремою ухвалою від 11 січня 2024 року визнано протиправною бездіяльність Одеської міської ради стосовно виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року по справі №420/9689/22 в частині покладеного судом обов`язку міської ради розглянути на черговому засіданні проект рішення, підготовлений на звернення позивача, із прийняттям відповідного рішення. Однак, судові рішення до цього часу залишаються не виконаними відповідачем.

Посилаючись на ті обставини, що судові рішення у цій адміністративній справі набрали законної сили, є чинними та їх виконання не відтерміновано, водночас до цього часу залишаються не виконаними, позивач наполягає на застосуванні до керівника відповідача (Одеської міської ради) штрафів в порядку, частини 2 статті 149, частини 2 статті 382 КАС України, а саме за не виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року та за не подання звіту про виконання рішення згідно ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року.

29.02.2024 року на виконання вимог окремої ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року Одеською міською радою повідомлено про виконання рішення в цій адміністративній справі. На підтвердження повідомлених обставин відповідачем представлено суду рішення Одеської міської ради від 21.02.2024 року №1847-VIII «Про відмову у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , площею 0,0600 га, за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова, вид цільового призначення для індивідуального дачного будівництва».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення на керівника Одеської міської ради штрафу за не виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/9689/22.

Залишаючи вимоги позивача без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Перевіряючи представлені відповідачем докази, суд першої інстанції встановив, що Одеською міською радою на сесії за результатом розгляду заяви позивача прийнято відповідне рішення, чим підтверджено виконання судових рішень в цій адміністративній справи та виключено обставини для застосування заходів судового контролю.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення заяви.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року зобов`язано Одеську міську раду на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення позивача із прийняттям за результатами розгляду вiдповiдного рішення. Також, окремою ухвалою від 11 січня 2024 року визнано протиправною бездіяльність Одеської міської ради стосовно виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року по справі №420/9689/22 в частині покладеного судом обов`язку міської ради розглянути на черговому засіданні проект рішення, підготовлений на звернення позивача, із прийняттям відповідного рішення. Однак, судові рішення вчасно не були виконані відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу Одеська міська рада посилається на необґрунтованість апеляційної скарги та відсутність підстав для скасування судового рішення.

Заперечуючи проти обґрунтованості доводів та вимог апелянта, відповідач зазначає, що судом першої інстанції надано належну правову оцінку обставинам справи і правильно встановлено, що на виконання рішення та окремої ухвали міською радою за результатом розгляду заяв позивача на сесії прийнято відповідне рішення, тобто вчинено дії у встановлений судовими рішеннями порядок. Під час прийняття рішення міської ради було дотримано всі законодавчі вимоги стосовно підготовки проєкту рішення та прийняття рішення на пленарному засіданні сесії міської ради.

Окремо відповідач зауважує на безпідставності звернення позивача із заявою про встановлення судового контролю в адміністративній справі як в порядку статті 382 так і в порядку статті 383 КАС України. При цьому, зазначає, що вказані правові інститути є самостійними, передбачають різні підстави звернення та застосування процесуальних заходів судового контролю і не допускають можливості їх об`єднання в одне провадження. Разом з цим, обов`язковою умовою для накладення штрафу в порядку статті 382 КАС України на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, є попереднє зобов`язання органу влади подати звіт про виконання судового рішення. Однак, в межах даної адміністративної справи судовий контроль в порядку статті 382 КАС України не застосовано, на відповідача не був покладений обов`язок подати звіт про виконання рішення, через що вимога заявника про накладення на відповідача штрафу є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. Окремо відповідач зауважує на тому, що постановлення адміністративним судом окремої ухвали в порядку частини 2 статті 249 КАС України допускається виключно під час судового розгляду справи у разі виявлення судом у діях учасника справи складу правопорушення, однак не внаслідок невиконання вимог окремої ухвали суду, постановленої в порядку статті 383 КАС України.

Відповідач також звертає увагу на те, що накладення штрафу в порядку частини 2 статті 149 КАС України є виключним заходом процесуального примусу, у межах якого суд має право, а не обов`язок, стягнути в дохід Держави штраф у випадках, прямо передбачених нормами КАС України. Наведений захід примусу застосовується у разі повторності чи систематичності невиконання покладених на учасника справи обов`язків під час розгляду справи. При цьому, дії та/або бездіяльність Одеського міського голови жодного разу не були визнані судом зловживанням процесуальними правами, міський голова не порушував правил поведінки та не вчиняв перешкод у здійсненні правосуддя.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 не погоджується із доводами відповідача та підтримує свою правову позицію. Позивач вказує на тривале протягом більш одного року не виконання відповідачем рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року, а також не вирішення міською радою на відповідній сесії питання щодо подання звіту чи повідомлень на виконання вимог окремої ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року. При цьому, звільнення від покарання посадової особи за невиконання судового рішення не лише не запобігатиме вчиненню нових злочинів іншими особами, а навпаки, створить у таких осіб впевненість у безкарності за відмову від виконання судових рішень, а також відмову від дотримання чинного законодавства України. Невиконання судового рішення посадовими особами являється правопорушенням, яке призводить до шкоди суспільним інтересам, конституційним правам і свободам людини, підриває авторитет правосуддя, призводить до зменшення суспільної довіри до суду. Також, акцентуючи увагу на тому, що міський голова представляє територіальну громаду, раду у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, позивач наполягає на відсутності у спеціаліста відділу по роботі з адміністративними справами управління з питань представництва у судах юридичного департаменту повноважень на вирішень питань земельних відносин і надання звітів чи повідомлень суду про вжиті міською радою заходи з питань земельних відносин.

03.07.2024 року від ОСОБА_1 надійшла копія постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 червня 2024 року №420/2030/24. Згідно додаткових пояснень, позивач зауважує на тому, що судовим рішенням в адміністративній справі №420/2030/24 додатково підтверджується протиправність бездіяльності державного виконавця під час примусового виконання рішення у даній адміністративній справі і, відповідно, - про не виконання відповідачем судового рішення та невиконання своїх повноважень керівником міської ради.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вказані положення Основного Закону кореспондуються із приписами частин 2, 3 статті 14 КАС України, згідно яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення щодо обов`язковості судових рішень містять норми статті 370 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 6 вказаної статті КАС України передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Таким чином, забезпечення виконання судових рішень у публічно-правових спорах покладається, зокрема, на адміністративний суд, який, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші процесуальні засоби, сприяє реалізації конституційних засад обов`язковості судового рішення.

На важливості належного виконання судового рішення неодноразово наголошував у своїх рішеннях і Конституційний Суд України.

Так, Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява №60750/00, від 20 липня 2004року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява №6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява №60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява №40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява №30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтями 14, 370 КАС України.

Фактичне не виконання рішення суду, що набрало законної сили, є достатньою правовою обставиною для застосування судом заходів судового контролю.

Встановлення дійсних причин виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналіз відповідних актів законодавства та дій суб`єкта владних повноважень, здійснених та спрямованих на виконання судового рішення, перевірка їх відповідності вимогам законодавства, встановлення наявності та форми вини відповідної посадової особи, здійснюються відповідним адміністративним судом саме на стадії судового контролю за виконанням рішення.

Апеляційний суд враховує, що судовим рішенням, яке набрало законної сили у цій адміністративній справі, зобов`язано Одеську міську раду на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_1 від 10.08.2021 року №31-K-6685 та вiд 01.07.2022 року із прийняттям відповідного рішення за результатом розгляду заяв.

Також, окремою ухвалою суду в цій справі, за результатом розгляду заяви позивача в порядку статті 383 КАС України, визнано протиправною бездіяльність, вчинену суб`єктом владних повноважень - Одеською міською радою щодо не виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року по справі №420/9689/22 в частині зобов`язання відповідача розглянути на черговому засіданні проект рішення, підготовлений на звернення позивача із прийняттям відповідного рішення.

Цією окремою ухвалою доведено до відома Одеської міської ради про встановлені у змісті ухвали обставини для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли встановленому судом порушенню та зобов`язано міську раду повідомити Одеський окружний адміністративний суд про вжиті заходи не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

Згідно відомостей з АСДС, зазначену окрему ухвалу одержано Одеською міською радою 12.01.2024 року та 12.02.2024 року міською радою (відповідачем) у заяві за вх. №6123/24 повідомлено суд першої інстанції про винесення підготовленого Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради проєкту рішення Одеської міської ради, що стосується питання затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу, на розгляд сесії міської ради, яка відбудеться 21.02.2024 року о 09:00 год.

Як свідчать обставини справи, міською радою у визначений окремою ухвалою строк вжито заходи щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року з питання розгляду заяв позивача про затвердження проєкту землеустрою та на розгляд засідання ради внесено відповідний проект рішення.

Рішенням Одеської міської ради від 21.02.2024 року №1847-VIII на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року та окремої ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року, за результатом розгляду заяв гр. ОСОБА_1 від 02.05.2019 року №34-К-3023, від 10.08.2021 року №31-К-6685 та від 01.07.2022 року №31-К-2265ел, відмовлено гр. ОСОБА_1 у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер: :45:007:0005), площею 0,0600 га, за адресою: м. Одеса, вул. Вєтрова, вид цільового призначення для індивідуального дачного будівництва.

Не повідомлення відповідачем суду про фактичне виконання рішення у визначений в окремій ухвалі строк стало підставою для звернення позивача із заявою про встановлення судового контролю в порядку статті 383 КАС України за виконанням окремої ухвали та накладення на керівника міської ради штрафу на підставі статті 149 КАС України.

Надаючи правову оцінку вимогам заявника в цій частині, повторюючись, колегія суддів звертає увагу на те, що судовий контроль в порядку статті 383 КАС України спрямований на забезпечення виконання рішення за результатом вирішення публічно-правового спору та правомірності дій чи рішень суб`єкта владних повноважень, вчинених/прийнятих на виконання рішення в адміністративній справі.

Наслідком встановлення судом протиправності рішень, дій чи бездіяльності, вчинених/прийнятих суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, є постановлення судом окремої ухвали для вжиття відповідним суб`єктом владних повноважень заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Виходячи з наведених положень адміністративного процесуального законодавства, апеляційний суд враховує, що у цій адміністративній вправі судом в порядку статті 383 КАС України вже встановлено судовий контроль за виконанням рішення та внесено суб`єкту владних повноважень відповідачу окрему ухвалу в порядку статті 249 КАС України. Нормами вказаних положень КАС України не передбачається застосування судового контролю за судовим рішенням, ухваленим за наслідками заходів реагування суду на протиправність бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення в адміністративній справі.

Також, як свідчать обставини справи, виконуючи вимоги застосованих судом заходів реагування, суб`єктом владних повноважень відповідачем винесено підготовлений проєкт рішення міської ради на розгляд сесії міської ради та за результатом вирішення заяв позивача щодо затвердження проєкту землеустрою прийнято відповідне рішення, що свідчить про дієвість судового контролю, встановленого судом в порядку статті 383 КАС України.

Стосовно вимог заявника про накладення на керівника Одеської міської ради штрафу в порядку статті 382 КАС України за невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року та не подання звіту про виконання рішення згідно окремої ухвали Одеського окружного адміністративного від 11 січня 2024 року, колегія суддів враховує, що відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частинами 2, 3 вказаної статті адміністративного процесуального законодавства передбачено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Згідно із частиною 7 цієї статті сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Наведені норми адміністративного процесуального законодавства, як і статті 383 КАС України, спрямовані на фактичне виконання рішення та забезпечення реалізації прав особи, на захист яких вона зверталась до суду із адміністративним позовом. Водночас, наслідки застосування судового контролю в порядку статті 382 КАС України, зокрема, у виді накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу можуть мати місце у разі не забезпечення цим суб`єктом виконання судового рішення в адміністративній справі. Наявність або ж відсутність обставин для застосування до суб`єкта владних повноважень штрафу перевіряється адміністративним судом на підставі звіту стосовно виконання рішення, поданого суб`єктом владних повноважень у встановлений судом строк.

Таким чином, питання про накладення штрафу в порядку статті 382 КАС України вирішується судом не самостійно за фактом невиконання рішення, а за наслідком розгляду звіту суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення або ж у разі не подання такого звіту.

Натомість, як свідчать обставини, у цій адміністративній справі судом не встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення в порядку статті 382 КАС України, чим спростовується обґрунтованість доводів заявника (позивача) про необхідність застосування до керівника відповідача штрафу у порядку наведених норм КАС України.

Стосовно вимог заявника (позивача) про накладення на керівника міської ради штрафу за частиною 2 статті 149 КАС України, колегія суддів враховує, що за правилами статті 144 КАС України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення.

Статтею 145 КАС України штраф віднесено до заходів процесуального примусу.

Так, за правилами частини 2 статті 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків;

2) неодноразового зловживання процесуальними правами;

3) повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів.

Слід враховувати, що під час вирішення публічно-правового спору та прийняття рішення від 23 серпня 2022 року Одеським окружним адміністративним судом не встановлено обставин повторного чи систематичного невиконання відповідачем процесуальних обов`язків, у тому числі неодноразове зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів тощо.

Також, під час судового контролю, застосованого окремою ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року, відповідачем у визначений судом строк повідомлено про вжиті заходи, спрямовані на виконання рішення суду в цій адміністративній справі, у тому числі про внесення на розгляд сесії міської ради питання (проєкту) щодо затвердження проєкту землеустрою за заявами позивача. У день призначення засідання Одеською міською радою, за результатом розгляду заяв позивача, прийнято відповідне рішення, тобто вчинено дії (виконано зобов`язання) у відповідності до судового рішення, яке набрало законної сили у цій справі.

На переконання апеляційного суду, наведені обставини не підтверджують підстави, передбачені частиною 2 статті 149 КАС України, для застосування до керівника відповідача штрафу і, як наслідок, - обґрунтованість вимог заявника в цій частині.

Доводи апелянта про неможливість прийняття від представника Одеської міської ради повідомлень стосовно виконання рішення не знаходять свого правового підтвердження, адже зміст представлених матеріалів справи свідчать про наявність у представника Одеської міської ради головного спеціаліста відділу по роботі з адміністративними справами управління з питань представництва у судах Юридичного департаменту повноважень обсягу повноважень на представлення інтересів міської ради та вчинення від її імені відповідних процесуальних дій.

Посилання позивача (апелянта) на правові висновки судового рішення в адміністративній справі №420/2030/24 не мають преюдиційного значення для вирішення цієї справи, адже у вказаній справі надана правова оцінка діям (допущеної бездіяльності) державного виконавця стосовно не вжиття усіх заходів примусового виконання судового рішення, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене у сукупності, оскільки на виконання судового рішення в цій адміністративній справі відповідачем вчинені дії (прийнято рішення) відповідно до покладеного судом на відповідача зобов`язання, обставини для повторного судового контролю за виконанням рішення та накладення на суб`єкта владних повноважень штрафу не підтверджуються, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заяви позивача та відсутність підстав для її задоволення.

Оскільки висновки суду не відповідають нормам матеріального та процесуального права і обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: Н.В. Вербицька

О.О. Димерлій