Справа № 420/28764/23
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Перша інстанція: суддя Радчук А.А.,
час і місце ухвалення: письмове провадження,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Семенюка Г.В.,
суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,
розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю УДГ ТРЕЙДИНГ у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю УДГ ТРЕЙДИНГ до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області про ухвалення додаткового рішення, -
Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України, у якому позивач просить суд: - визнати протиправними та скасувати неправомірні рішення комісії ГУ ДПС в Одеській області з питань реєстрації податкових накладних: - № 9596058/42525629 від 26.09.2023 р. про відмову в реєстрації ПН № 59 від 11.08.2023 р.; - № 9596059/42525629 від 26.09.2023 р. про відмову в реєстрації ПН № 58 від 10.08.2023 р.; - № 9596061/42525629 від 26.09.2023 р. про відмову в реєстрації ПН № 56 від 04.08.2023 р.; - № 9596062/42525629 від 26.09.2023 р. про відмову в реєстрації ПН № 55 від 02.08.2023 р.; - № 9596060/42525629 від 26.09.2023 р. про відмову в реєстрації ПН № 60 від 14.08.2023 р.; - № 9596063/42525629 від 26.09.2023 р. про відмову в реєстрації ПН № 61 від 24.08.2023 р.; - № 9596056/42525629 від 26.09.2023 р. про відмову в реєстрації ПН № 54 від 01.08.2023 р.; - № 9596057/42525629 від 26.09.2023 р. про відмову в реєстрації ПН № 57 від 09.08.2023 р.; - зобов`язати ДПС України зареєструвати податкові накладні в ЄРПН датою їх фактичного подання: № 54 від 01.08.2023 р., № 55 від 02.08.2023 р., № 56 від 04.08.2023 р., № 57 від 09.08.2023 р., № 58 від 10.08.2023 р., № 59 від 11.08.2023 р., № 60 від 14.08.2023 р., № 61 від 24.08.2023 р., мотивуючи його тим, що оскаржувані рішення містять відмову в реєстрації зазначених податкових накладних з одним і тим самим формулюванням у зв`язку з наданням платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства. Проте, в рішеннях не вказано (всупереч вимог законодавства щодо форми та змісту такого рішення) ні переліку конкретних документів, ні пояснень щодо того, які порушення на думку контролюючого органу в них допущені. Таким чином, позивач вважає, що відповідач прийняв невмотивовані рішення, зміст яких не дає чіткого розуміння обставин, за яких було прийняте негативне для платника податків рішення, що є підставою для їх скасування.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС України в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: № 9596058/42525629 від 26.09.2023 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №59 від 11.08.2023 р.; № 9596059/42525629 від 26.09.2023 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №58 від 10.08.2023 р.; № 9596061/42525629 від 26.09.2023 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 56 від 04.08.2023 р.; № 9596062/42525629 від 26.09.2023 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 55 від 02.08.2023 р.; № 9596060/42525629 від 26.09.2023 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 60 від 14.08.2023 р.; № 9596063/42525629 від 26.09.2023 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №61 від 24.08.2023 р.; № 9596056/42525629 від 26.09.2023 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 54 від 01.08.2023 р.; № 9596057/42525629 від 26.09.2023 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 57 від 09.08.2023 р. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні: № 54 від 01.08.2023 р., № 55 від 02.08.2023 р., № 56 від 04.08.2023 р., № 57 від 09.08.2023 р., № 58 від 10.08.2023 р., № 59 від 11.08.2023 р., № 60 від 14.08.2023 р., № 61 від 24.08.2023 р. датою їх фактичного подання. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю УДГ ТРЕЙДИНГ судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 17177 (сімнадцять тисяч сто сімдесят сім) грн. та 60 коп. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю УДГ ТРЕЙДИНГ судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. та 00 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

09 липня 2024 року П`ятим апеляційним адміністративним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, - залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року по справі № 420/28764/23, - залишено без змін.

Представником позивача заявлено клопотання про ухвалення додаткового судового рішення у справі про стягнення з відповідача витрати на правову допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Представником відповідача подано заяву про відмову в задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення, обґрунтовуючи її тим, що розмір гонорару адвокату з урахуванням категорії справи та витраченого часу є завищеним і не відповідає ринковим цінам на адвокатські послуги.

Колегія суддів виходячи з вищевикладеного зазначає таке.

Частиною 2 ст. 134 КАС України передбачено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України, витрати на правничу допомогу мають бути підтверджені належними доказами та бути співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз вищезазначених положень КАС України дає підстави вважати, що розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.

Положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.08.2023 у справі справа № 320/5750/21.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Згідно матеріалів справи на підтвердження наданих послуг надано лише довідку від 23 травня 2024 року, в якій зазначено, що позивачем сплачено 7500 грн. за послуги щодо написання відзиву на апеляційну скаргу.

Оцінюючи доводи заявника, колегія суддів зазначає, що час та види наданих послуг, зазначені в довідці від 23.05.2024 є неспівмірними з розглядом цієї справи.

При цьому колегія суддів враховує, що дана справа незначної складності розглянута судом в спрощеному провадженні, без виклику сторін.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення вимог позивача та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 грн, що відповідає реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 252, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти додаткову постанову, якою заяву представника ТОВ «УДГ ТРЕДИНГ» про стягнення з відповідача витрати на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області () судові витрати у сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на користь ТОВ «УДГ ТРЕДИНГ» ().

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький