Справа № 420/17473/22
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/17473/22

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,

повний текст судового рішення

складено 21.05.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.
судді -Димерлія О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року в порядку статті 382 КАС України по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина № НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та стягнення невиплаченого грошового забезпечення,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина № НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2, яка полягає у безпідставному не проведені розрахунку та невиплаті позивачу грошового забезпечення за період з 01.07.2022 року по 09.08.2022 року;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивача середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок за період з 01.07.2022 року по 09.08.2022 року в розмірі 57939,28 грн..

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2, яка полягає у безпідставному не проведені розрахунку та не виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.07.2022 року по 09.08.2022 року;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок за період з 01.07.2022 року по 09.08.2022 року;

- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2023 року змінено рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 року, а саме: «Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01.07.2022 року по 09.08.2022 року; середнє грошове забезпечення за час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100».

11.04.2024 року до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю, в порядку статті 382 КАС України та накладення на керівника відповідача штрафу за не виконання рішення суду, в обґрунтування якої було зазначено, що на даному етапі боржник виконав судове рішення частково, а саме нарахував та виплатив грошове забезпечення з 01.07.2022 року по 09.08.2022 року за 40 днів, що склало 20351.61 грн. без виконання пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з якої вбачається, що всім військовослужбовцям в тому числі Державної прикордонної служби України на період дії воєнного стану виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000,00 грн.. Вказана норма є імперативною та містить категоричне розпорядження держави і не допускає ніяких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків суб`єктів даних відносин.

Також заявник зазначає, що виконувати другу частину судового рішення, а саме нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, керівництво ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_2 ) ухиляється та відмовляється.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 року у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 року та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2023 року набули чинності 11.05.2023 року.

01.06.2023 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/17473/22.

14.06.2023 року позивач звернулась до Дніпровського відділу державної виконавчої служби в м.Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Одеса із заявою про відкриття провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

15.06.2023 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби в м.Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Одеса відкрито виконавче провадження, про що винесена постанова №72031645. Боржнику ( ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_2 )), надано строк на виконання рушення суду 10 робочих днів, відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

11.07.2023 року на адресу Дніпровського відділу державної виконавчої служби в м.Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Одеса надійшла заява від боржника про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому проваджені та закриття виконавчого провадження на підставі платіжної інструкції №956 від 10.06.2023 року. В заяві боржник стверджує, що ще до початку відкриття виконавчого провадження виконав рішення суду а саме, сплатив через АТ КБ «Приватбанк» стягувачу відповідну суму.

31.07.2023 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

03.08.2023 року на адресу Дніпровського відділу державної виконавчої служби в м.Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції м.Одеса надійшла заява від стягувача, в якій стягувач стверджував, що кошти через АТ КБ «Приватбанк» від військової частини не надходили, про що свідчить довідка №E928HGFGUDPB718 від 22.11.2023 року, однак кошти надійшли через АТ «Ощадбанк» 16.06.2023 року від невідомого платника.

03.08.2023 року державним виконавцем винесена постанова про скасування процесуального документу, якою на підставі абз.4 ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 31.07.2023 року.

17.11.2023 року державним виконавцем повторно винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

23.11.2023 року на адресу Дніпровського відділу державної виконавчої служби в м.Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Одеса надійшла заява від стягувача про поновлення виконавчого провадження в зв`язку з незаконними діями державного виконавця.

08.12.2023 року начальником відділу винесено постанову про скасування процесуального документу, якою на підставі абз.4 ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 17.11.2023 року.

12.12.2023 року державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору та направлена вимога про добровільне виконання рішення.

21.12.2023 року державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу, якою, керуючись ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», накладено на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів.

22.01.2024 року державним виконавцем, прийнято постанову про накладення штрафу, якою, керуючись ч.2 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», накладено на боржника штрафу у розмірі 10200,00 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів.

05.02.2024 року державним виконавцем, відповідно ст.ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», було направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до Головного управління Національної поліції в Херсонській області.

Згідно вказаного повідомлення, 25.01.2024 року на адресу Відділу надійшла заява ІНФОРМАЦІЯ_2 за вх. №593 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні та закриття виконавчого провадження (з додатками), згідно якої боржник виконав судове рішення лише в частині рішення, а саме нарахував та виплатив ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01.07.2022 року по 09.08.2022 року, що становить 20351,61 грн., що підтверджується реєстром відрахувань на карткові рахунки співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2. Виконувати другу частину судового рішення, а саме нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, боржник відмовляється, мотивуючи це тим, що оскаржує Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 року по справі №420/17473/22.

Також вказаним повідомленням державний виконавиць просив Головне управління Національної поліції в Херсонській області внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування по факту невиконання рішення суду.

06.03.2024 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, яким ураховуючи направлення до Головного управління Національної поліції в Херсонській області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та керуючись вимогами п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», постановив: виконавче провадження з примусового виконання - закінчити.

Відмовляючи в задоволення заяви про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої інстанції може під час прийняття рішення у справі. При цьому, судовий контроль по даній справі при винесенні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 року не встановлювався. Також суд зазначив, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013 року, зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

Підстави та порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначений ст.382 КАС України.

Згідно з положеннями ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 27.02.2020 року у справі №0640/3719/18.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі №806/2143/15 звернув увагу на те, що застосування ст.382 КАС Украйни має на меті забезпечення належного виконання судових рішень. Підставами для її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством України.

З наведеного слідує, що встановлення судового контролю може мати місце на стадії виконання судового рішення за заявою сторони, на користь якої таке рішення ухвалене, за наявності обґрунтованих доводів та підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення у справі. Подібна позиція висловлена також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі №800/592/17.

Таким чином, повноваження адміністративного суду накладати на суб`єкта владних повноважень зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду є правом суду, а не його обов`язком, реалізація якого можлива у випадку доведення позивачем або встановлення судом під час розгляду справи, що за відсутності такого контролю рішення суду залишиться не виконаним, чи для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено вище, 15.06.2023 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби в м.Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Одеса відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №420/17473/22, виданим Одеським окружним адміністративним судом 01.06.2023 року.

06.03.2024 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

У зазначений період з 15.06.2023 року по 06.03.2024 року державним виконавцем декілька разів було прийнято постанови про закінчення виконавчого провадження та постанови про скасування вказаних постанов про закінчення виконавчого провадження, чим продовжено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа.

У вказаний період позивач у своїх заявах до державного виконавця наполягав на тому, що боржником не виконано рішення судів в повному розмірі.

Такі обставини були підтвердженні самим боржником поданою 25.01.2024 року до державного виконавця заявою за вх.№593 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні та закриття виконавчого провадження, в якій боржник зазначив, що виконав судове рішення лише в частині рішення, а саме нарахував та виплатив ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01.07.2022 року по 09.08.2022 року, що становить 20351,61 грн., що підтверджується реєстром відрахувань на карткові рахунки співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2. Виконувати другу частину судового рішення, а саме нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, боржник відмовляється, мотивуючи це тим, що оскаржує Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 року по справі №420/17473/22.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів робить висновок, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 року та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2023 року на теперішній час залишаються не виконаними в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, враховуючи аргументи та доводи заявника щодо тривалості не виконання відповідачем рішення суду, і відсутність з боку відповідача доказів виконання вказаних рішень, необхідно встановити по даній справі судовий контроль шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина № НОМЕР_2 ) в термін 30 днів, з дня винесення цієї ухвали про встановлення судового контролю, подати звіт про виконання рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 року та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2023 року у справі №420/17473/22 в частині задоволених позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що заява позивача в порядку ст.382 КАС України в частині встановлення судового контролю є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а в частині накладення на керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина № НОМЕР_2 ), відповідального за не виконання рішення, штрафу у сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, передчасною.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Отже враховуючи наведені вище висновки, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції від 21.05.2024 року підлягає скасуванню з прийняттям у справі нової постанови про часткове задоволення заяви позивача в порядку ст.382 КАС України про встановлення судового контролю.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю - задовольнити частково.

Встановити по справі №420/17473/22 судовий контроль за виконанням рішення суду.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина № НОМЕР_2 ) подати до суду першої інстанції звіт про виконання рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року в повному обсязі у справі №420/17473/22 в частині задоволених позовних вимог у строк протягом 30 днів з дня винесення цієї ухвали.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія О.О. Димерлій