Справа № 520/11854/24
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 р. № 520/11854/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марини Лук`яненко, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром 3 під., 2 пов., м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61022), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Варшавська, буд. 3-Б,смт Макарів, Київська обл., Бучанський р-н,08001) визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

1. визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у винесенні рішення №91 від 29.02.2024 року про відмову у призначені їй пенсії за віком на пільгових умовах за заявою від 20 лютого 2024 року №517, поданою відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області скасувати в повному обсязі прийняте ним рішення №91 від 29.02.2024 року, та призначити з 20 лютого 2024 року Позивачці пенсію за віком на пільгових умовах, на підставі її заяви №517 поданої відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням проведеного розрахунку періодів її роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 з відповідним пільговим обчисленням у полуторному розмірі до страхового стажу неменшим ніж 05 років 09 місяців 07 днів, що дає право на зменшення пенсійного віку, у зоні відчуження Чорнобильської АЕС, а Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зобов`язати з 20 лютого 2024 року виплачувати призначену їй пенсію за віком на пільгових умовах;

3. стягнути на її користь з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ПФУ у Київській області (код СДР1ІОУ 22933548) та ГУ ПФУ в Харківській області (код ЄДРГІОУ 14099344) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гри. 20 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що відповідачем протиправно відмовлено у призначені їй пенсії за віком на пільгових умовах за заявою від 20 лютого 2024 року №517 відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що свідчить про протиправність дій пенсійного органу при вирішенні питання про призначення пенсії позивачу.

Ухвалою суду від 06.05.2024 відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та зазначив, що за доданими позивачем документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. Відповідно довідки від 15.11.2023 №47-9780, до пільгового стажу зараховано період роботи: з 09.01.2018 по 30.06.2018, на посаді калькулятора, оскільки надана тільки атестація № 02 від 09.01.2018; період роботи з 23.11.2017 по 08.01.2018 не можливо зарахувати, в зв`язку з відсутністю попередній атестації; період роботи з 19.07.2018 по 30.06.2019, зараховано на посаді економіст згідно атестації № 219 від 19.07.2018. Відповідно довідки від 15.11.2023 № 47-9781, зараховано період роботи з 01.07.2019 по 31.08.2021 з урахуванням підсумку спеціального стажу роботи та інформація про простої та з 01.09.2021 по 30.09.2023, підсумок спеціального стажу роботи зазначено 27 днів. Враховуючи викладене, було вирішено відмовити в призначенні пенсії позивачу за віком на пільгових умовах, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У відповіді на відзив на позов позивач підтримала правову позицію, викладену в позовній заяві та просила суд відхилити заперечення відповідач та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представником відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та зазначив, що рішенням від 29.02.2024 року №91 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки позивач не набула необхідного пільгового стажу. Також, посилався на те, що за доданими позивачем документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. Відповідно довідки від 15.11.2023 №47-9780, до пільгового стажу зараховано період роботи: з 09.01.2018 по 30.06.2018, на посаді калькулятора, оскільки надана тільки атестація № 02 від 09.01.2018; період роботи з 23.11.2017 по 08.01.2018 не можливо зарахувати, в зв`язку з відсутністю попередній атестації; період роботи з 19.07.2018 по 30.06.2019, зараховано на посаді економіст згідно атестації № 219 від 19.07.2018. Відповідно довідки від 15.11.2023 № 47-9781, зараховано період роботи з 01.07.2019 по 31.08.2021 з урахуванням підсумку спеціального стажу роботи та інформація про простої та з 01.09.2021 по 30.09.2023, підсумок спеціального стажу роботи зазначено 27 днів.

У відповіді на відзив на позов позивач підтримала правову позицію, викладену в позовній заяві та просила суд відхилити заперечення відповідач та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на час подання даної позовної заяви працює у Державному спеціалізованому підприємстві "Чорнобильська АЕС" (яке реорганізовано шляхом приєднання Державного підприємства "Управління забезпечення функціонування об`єктів Чорнобильської АЕС").

20.02.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

До поданої заяви було надано певний перелік документів згідно розписки-повідомлення (а.с. 25).

Подану заяву за принципом екстериторіальності було направлено на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у в Харківській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29.02.2024 року №91 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по заяві, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, у вказаному рішенні зазначено, що за доданими позивачем документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. Відповідно довідки від 15.11.2023 №47-9780, до пільгового стажу зараховано період роботи: з 09.01.2018 по 30.06.2018, на посаді калькулятора, оскільки надана тільки атестація № 02 від 09.01.2018; період роботи з 23.11.2017 по 08.01.2018 не можливо зарахувати, в зв`язку з відсутністю попередній атестації; період роботи з 19.07.2018 по 30.06.2019, зараховано на посаді економіст згідно атестації № 219 від 19.07.2018. Відповідно довідки від 15.11.2023 № 47-9781, зараховано період роботи з 01.07.2019 по 31.08.2021 з урахуванням підсумку спеціального стажу роботи та інформація про простої та з 01.09.2021 по 30.09.2023, підсумок спеціального стажу роботи зазначено 27 днів.

Згідно даного рішення визнаний страховий стаж позивача становить: 35 років 10 місяців 9 днів; пільговий стаж становить: 5 років 2 місяці 23 дні.

Не погоджуючись рішенням з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29.02.2024 року №91, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05.11.1991, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Згідно п.2 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно п.1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII), в редакції чинній на момент розгляду справи, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Отже, приписи п.1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" повністю дублюють приписи пункту «а» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 (далі - Рішення № 1-р/2020) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам».

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць для жінок після досягнення 45 років (при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах).

За позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою в постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 за подібних правовідносин:

«Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV».

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 04.05.2022р. у справі №440/2850/20.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що відповідно до пункту 3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 08.11.2005 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №1451/11731 від 01.12.2005 (далі - Порядок 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці на час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до п.10 Порядку 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок 637).

Згідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Розглядаючи справу, суд зважає, що згідно із записами у копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 показник загального страхового стажу позивача перевищує 15 років.

При цьому, показник загального страхового стажу - 35 р. 10 м. 9 д. та показник пільгового стажу за Списком №1 - 5 р. 02 м. 23 д. визнаний пенсійним органом у тексті оскарженого рішення.

Оскаржуваним рішенням відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по заяві, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У відзиві на позов відповідачі зазначили, що пільговий стаж зараховується за умови підтвердження документами відповідних умов праці, зокрема, пільговою довідкою встановленого зразка та документами, що підтверджують атестацію робочих місць.

Водночас, згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 у період з 23.11.2017 по 01.07.2018 позивач працювала на посаді калькулятором їдальні №19 у відділі організації харчування у Державному підприємстві "Управління забезпечення функціонування об`єктів Чорнобильської АЕС"; з 01.07.2018 по теперішній час - на посаді економіст 1 категорії у Державному підприємстві "Управління забезпечення функціонування об`єктів Чорнобильської АЕС" (яке реорганізоване шляхом приєднання до Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС").

Відповідно довідки від 15.11.2023 №47-9780 позивач працювала повний робочий день на ДСП "Чорнобильська АЕС" за період з 23.11.2017 по 30.06.2019, виконувала роботи в зоні відчудження, на посадах калькулятор, економіст, що передбачені Списком №1.

Відповідно довідки від 15.11.2023 № 47-9781 позивач працювала повний робочий день на ДСП "Чорнобильська АЕС" за період з 01.07.2019 по 31.08.2021, з 01.09.2021 по 30.09.2023 (27 днів; з урахуванням простою з 19.03.2020 по 31.05.2020 - 44 днів, 30.11.2020, з 26.03.2021 по 30.03.2021, з 07.04.2021 по 14.04.2021), виконувала роботи в зоні відчудження, на посаді економіст, що передбачена Списком №1.

Суд зазначає, що ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що час роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи: "з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України".

Пунктом 4 Постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 29.12.1987 року №1497-378 встановлено, що у період 1988-1990 років: час роботи робітників, задіяних на експлуатації Чорнобильської АЕС та ліквідації наслідків аварії в зоні відселення. зараховується у полуторному розмірі в трудовий стаж та в стаж роботи, що дає право на пільгову пенсію за Списком № 1, затвердженому Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173.

Дію вказаної Постанови було пролонговано пунктом 1 Постанови Ради Міністрів СРСР № 1136 від 12.11.1990 року "Про продовження на 1991-1995 роки строку дії Постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 29.12.1987 року №1497".

У подальшому зазначена норма про те, що робота у зоні відчуження ЧАЕС зараховується до трудового стажу у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1), зокрема згідно з п.2 Постанови КМ України "Про компенсації та пільги особам, які працюють на Чорнобильській АЕС і у зоні відчуження" № 250 від 29.02.1996 року, п. 3 Постанови КМ України "Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів" № 982 від 30.06.1998 року, пунктом 3 Постанови КМ України "Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів" № 223 від 07.02.2000 року. п. З Постанови КМ України "Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів" №137 від 29.01.2003 року, абз. 6 Постанови КМ України "Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження" №571 від 27.04.2006 року, із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 1400 від 05.12.2007 р. "Про доповнення Постанови Кабінету Міністрів України № 571 від 27 квітня 2006 р.", абзацом 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 831 від 10.09.2008 р. із змінами, внесеними Постановою КМ України №984 від 21.09.2011р., Постанови КМ України № 717 від 29.12.2014 р., № 297 від 20.04.2016р.

Отже, вказані Постанови Кабінету Міністрів України прийняті у відповідності з положеннями ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка передбачає пільги щодо обчислення стажу роботи, тому відповідно до вищенаведених правих підстав робота у зоні відчуження ЧАЕС зараховується до трудового стажу у полуторному розмірі.

З приводу доводів відповідачів, стосовно відсутності попередньої атестації робочого місця позивача, як на підставу не зарахування періодів роботи позивача як пільгового, суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442, та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Відповідно п.4.2. Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінилися докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року №205 в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23.10.2018 в справі №348/1079/17), постанові від 18 вересня 2018 року по справі №345/3301/17 та постанові від 01.11.2018 №455/1053/16-а, в яких Верховний Суд зокрема зазначив, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічна правова позиція щодо правозастосування викладена у постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 2040/6395/18, що в силу приписів ст. 242 КАС України підлягає врахуванню судом першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, довідками від 15.11.2023 №47-9780 та від 15.11.2023 № 47-9781 підтверджено, що позивач працювала повний робочий день на ДСП "Чорнобильська АЕС" за період з 23.11.2017 по 30.06.2019, за період з 01.07.2019 по 31.08.2021, з 01.09.2021 по 30.09.2023 (27 днів) та виконувала роботи в зоні відчудження, на посадах калькулятор, економіст, що передбачені Списком №1.

Вказані обставини за наявності у позивача належним чином оформленої трудової книжки не спростовують наявності у працівника відповідного пільгового стажу роботи.

Разом з тим, відповідачами не заперечується факт того, що спірні періоди роботи позивача відносяться до виробництв, робіт, професій, посад за Списком № 1.

Отже, оскаржуване рішення не містить будь-яких правових підстав та мотивів не врахування зазначених періодів до пільгового стажу позивача.

Окрім того, пенсійним органом не застосовано при розгляді заяви позивача приписи абз. 2 ч. 2 п. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п. «а» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" щодо зменшення пенсійного віку особам, які відпрацювали не менше половини стажу на зазначених роботах за Списком №1.

Отже, суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення №91 від 29.02.2024 року про відмову у призначені пенсії.

А тому, в частині позовних вимог про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у винесенні рішення №91 від 29.02.2024 року про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за заявою від 20 лютого 2024 року №517, поданою відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області скасувати вказане рішення, суд відмовляє, оскільки у даному конкретному випадку є достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача визнання протиправним та скасування спірного рішення.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити з 20 лютого 2024 року позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, на підставі її заяви №517 поданої відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням проведеного розрахунку періодів її роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 з відповідним пільговим обчисленням у полуторному розмірі до страхового стажу неменшим ніж 05 років 09 місяців 07 днів, що дає право на зменшення пенсійного віку, у зоні відчуження Чорнобильської АЕС, суд зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендацій ОСОБА_3 Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої ОСОБА_3 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 № 7, суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Отже, питання щодо призначення та виплати пенсії, віднесено виключно до компетенції Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та не входить до компетенції суду.

При цьому, Управлінням Пенсійного фонду не обраховано пільговий стаж позивача з урахуванням проведеного розрахунку періодів її роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 з відповідним пільговим обчисленням у полуторному розмірі до страхового стажу, що дає право на зменшення пенсійного віку, у зоні відчуження Чорнобильської АЕС.

Враховуючи вищезазначене, оскільки суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта, суд доходить висновку, що для належного способу захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути питання щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до приписів п.1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", врахувавши періоди роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 з 23.11.2017 по 30.06.2019, з 01.07.2019 по 31.08.2021, з 01.09.2021 по 30.09.2023 відповідно до довідок ДСП "Чорнобильська АЕС" від 15.11.2023 №47-9780 та від 15.11.2023 № 47-9781 з відповідним пільговим обчисленням у полуторному розмірі до страхового стажу, що дає право на зменшення пенсійного віку, у зоні відчуження Чорнобильської АЕС, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області з 20 лютого 2024 року виплачувати призначену позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає, що дана вимога задоволенню не підлягає, так як заявлена на майбутнє, оскільки наразі пенсія позивача не призначена та не виплачується, питання щодо її призначення не вирішено, відтак з боку відповідача перед позивачем наразі відсутній обов`язок виплачувати призначену пенсію.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з урахуванням викладено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до положень статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №91 від 29.02.2024 року про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за заявою від 20.02.2024 року відповідно до приписів п.1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", врахувавши періоди роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 з 23.11.2017 по 30.06.2019, з 01.07.2019 по 31.08.2021, з 01.09.2021 по 30.09.2023 відповідно до довідок ДСП "Чорнобильська АЕС" від 15.11.2023 №47-9780 та від 15.11.2023 № 47-9781 з відповідним пільговим обчисленням у полуторному розмірі до страхового стажу, що дає право на зменшення пенсійного віку, у зоні відчуження Чорнобильської АЕС, з урахуванням висновків суду у даній справі.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) частину судових витрат в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 29.07.2024, з урахуванням наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Марина Лук`яненко