Справа № 580/5330/22
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у становленні строку для подання звіту

30 липня 2024 року справа № 580/5330/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Черкаського окружного адміністративного суду із заявою звернулась ОСОБА_1 , в якій просить:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виконати судове рішення у справі № 580/5330/23 в повному обсязі, з урахуванням його мотивувальної та резолютивної частини;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подати звіт про виконання судового рішення у справі № 580/5330/23;

- накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за наслідками розгляду звіту або у разі неподання звіту про виконання рішення суду.

Заява мотивована тим, що рішенням від 14.12.2022 у справі № 580/5330/22 суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не прийняття рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам та зобов`язав відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з законом про Державний бюджет на відповідний рік).

Заявниця вказує, що відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2023 рік мінімальна заробітна плата становить 6700 грн, тому щомісячне підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення має становити 13400 грн, однак відповідач виплачує пенсію у значно меншому розмірі.

Так, у січні та лютому 2024 року заявниця отримала пенсію в розмірі 5913,14 грн таку саму, як протягом 2023 року, тобто жодного донарахування до пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не здійснило.

14.03.2024 заявниця звернулась до відповідача із заявою щодо виконання рішення суду з наданням підтверджуючих документів, а 20.03.2024 отримала пенсію в розмірі 9569,48 грн.

Також заявниця отримала лист від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 21.03.2024 про виконання рішення суду, в якому відповідач зазначив, що заявниці проведено перерахунок пенсії з 19.12.2023 та надано копії розпоряджень (рішень) про виконання рішення суду. Жодних пояснень щодо порядку виконання вказаного рішення суду Головне управління не надало.

Згідно рішення № 19 від 13.02.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснило перерахунок пенсії заявниці з19.12.2023. За період з 19.12.2023 по 31.12.2023 у графі доплата по суду значиться ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від ПМ та сума 5368,00 грн. За період з 01.01.2024 по 29.02.2024 та з 01.03.2024 по довічно у графі доплата по суду значиться ст. 39 вказаного Закону від мінімальної ЗП та сума 3200 грн.

Вказане, на переконання заявниці свідчить про неналежне виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 у справі № 580/5330/22. Зокрема, при виконання судового рішення Головне управління протиправно застосувало як розрахункову величину прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2684 грн та мінімальну заробітну плату 1600 грн.

Представниця відповідача подала до суду заперечення на заяву в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, в якому просить відмовити у її задоволенні та зазначила, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 у справі № 580/5330/22 Головним управління проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дати набрання рішенням суду законної сили - 19.12.2023. При виконанні рішення суду Головне управління керувалося нормами чинного законодавства.

Вказала, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (далі Закон № 1774-VIII), який набрав чинності 01.01.2017, поняття мінімальної заробітної плати приведено у відповідність до європейської практики та міжнародних норм, зокрема, в частині положень щодо заборони застосовувати мінімальну заробітну плату як розрахункову величину. До внесення в законодавство України змін щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини мінімальна заробітна плата при обчисленні відповідних виплат застосовувалась у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року починаючи з 01.01.2017.

Водночас, абзацом 4 статті 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік від 09.11.2023 № 3460-ІХ (далі Закон № 3460-ІХ) визначено, що розмір мінімальної заробітної плати, яка застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, встановлено на рівні 1600 грн.

Таким чином, норма абзацу четвертого статті 8 Закону № 3460-ІХ законодавчо, у відповідності до Закону № 1774-VIII, розмежовує показники мінімальної заробітної плати, яка застосовується при розрахунках оплати праці, та розрахунках не пов`язаних із заробітною платою, зокрема для обчислення виплат за рішеннями суду.

Враховуючи вищевикладене, на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 : із 19.12.2023 розмір пенсії становить 10829,46 грн, зокрема: 4803,40 грн розмір пенсії за віком обчислений з урахуванням страхового стажу та заробітної плати згідно із статтею 27 Закону № 1058 (10292,92 грн х 0,46667 (коефіцієнт страхового стажу)); 544,18 грн доплата за стаж понад 26 років (2093 х 26%); 113,88 грн додаткова пенсія особам, віднесеним до 3 категорії постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи Постанова № 112 пункт 5; 5368,00 грн підвищення непрацюючим, що проживають в зоні гарантованого добровільного відселення (2684,00 х 2, де 2684,00 грн прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на 01.01.2023 відповідно до Закону України Про Державний бюджет на 2023 рік).

Із 01.01.2024 розмір пенсії становить 9117,46 грн, зокрема: 4803,40 грн розмір пенсії за віком обчислений з урахуванням страхового стажу та заробітної плати згідно із статтею 27 Закону № 1058 (10292,92 грн х 0,46667 (коефіцієнт страхового стажу)); 544,18 грн доплата за стаж понад 26 років (2093 х 26%); 113,88 грн додаткова пенсія особам, віднесеним до 3 категорії постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи Постанова № 112 пункт 5; 456,00 грн компенсаційна виплата 75-ти річним (400*1,14); 3200,00 грн підвищення непрацюючим, що проживають в зоні гарантованого добровільного відселення (2*1600,00 (мінімальна заробітна плата , яка застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішенням суду відповідно до статті 8 Закону України Про Державний бюджет на 2024 рік). Таким чином, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 у справі № 580/5330/22 виконано в межах чинного законодавства та наданих Головному управлінню повноважень.

Також представниця відповідача звернула увагу, що позивачка не надала суду доказів, що державним виконавцем використано всі передбачені чинним законодавством засоби щодо належного та повного виконання судового рішення, а відтак звернення із заявою в порядку статті 382 КАС України до суду є передчасним, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця у порядку Закону України Про виконавче провадження.

Зважаючи на те, що статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України не визначено обов`язковість розгляду питання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у судовому засіданні, суд дійшов висновку про можливість розгляду клопотання позивача у письмовому провадженні.

Під час вирішення поданої заяви по суті суд зазначає таке.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена статті 129 Конституції України та частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення відповідно до частини 2 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Завершальною стадію судового провадження являється виконання судового рішення як гарантія захисту порушених прав та інтересів осіб, які звернулись до суду за їх відновленням.

Відтак, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Тому особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити дії встановлені Законом для його виконання.

Рішенням від 14.12.2022 у справі № 580/5330/22, яке набрало законної сили 19.12.2023, Черкаський окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнив частково:

- визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не прийняття рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам;

- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з законом про Державний бюджет на відповідний рік);

- у задоволенні іншої частини вимог відмовив.

Суд врахував, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачений статтею 382 КАС України.

Відповідно до частин 1, 2 згаданої норми КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу зазначених норм законодавства можна зробити висновок, що стаття 382 КАС України надає право суду, який ухвалив відповідне судове рішення, з метою забезпечення його належного виконання, застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання такого судового рішення у строк, встановлений судом.

Для застосування наведених процесуальних заходів повинні існувати відповідні правові підстави. Зокрема, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення у порядку статті 382 КАС України може слугувати наявність у суду об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю судове рішення залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

До заяви про встановлення судового контролю заявниця додала, зокрема, копії розпоряджень Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про виконання рішення суду з 19.12.2023, в яких за період з 19.12.2023 по 31.12.2023 у графі Доплата по суду (стаття 39 ЗУ № 796) від ПМ зазначена сума 5368,00 грн, за період з 01.01.2024 по 29.02.2024 у графі Доплата по суду (стаття 39 ЗУ № 796) від мін ЗП зазначена сума 3200,00 грн, з 01.03.2024 довічно у графі Доплата по суду (стаття 39 ЗУ № 796) від мін ЗП зазначена сума 3200,00 грн.

Заявниця вказує, що зазначення в розпорядженнях відповідних сум не є належним виконанням рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 у справі № 580/5330/22, а тому наявні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу на обставину, яка має бути врахована під час розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Так, у ч. 4 ст. 372 КАС України встановлено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже, у разі невиконання судового рішення позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України Про виконавче провадження.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (пункт 1 частини третьої, частина четверта статті 18 Закону України Про виконавче провадження).

За положеннями статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

З аналізу зазначених норм законодавства суд доходить висновку, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Тобто, для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд встановив, що доказів вчинення заходів примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України Про виконавче провадження позивачка до заяви не додала, а тому об`єктивні підстави, які підтверджені належними та допустимими доказами, задля застосування судом права встановити судовий контроль відсутні.

При цьому суд зауважує, що відповідно до ч. 8 ст. 382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 248, 256, 382, 294, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 580/5330/22 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала в повному обсязі складена та підписана 30.07.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК