Справа № 520/22892/21
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

30.07.2024 № 520/22892/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, 18, ), Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ), Державної служби України з безпеки на транспорті (01601, м. Київ, пр.-т Перемоги, 14, ) про повернення безпідставно сплачений грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

1. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 68000, 00 грн.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 68000, 00 грн.

3. Судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування позову зазначено, що 17.12.2019 року начальником управління укртрансбезпеки у Харківській області були винесені постанови про застосування адміністративно-господарських санкцій.

17.02.2020 року головним державним виконавцем Міжрегіонального відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Харіною Я.І. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по стягненню з позивача штрафу у розмірі 34000,00 грн.

ОСОБА_2 було була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по стягнеенню з ХТакож 17.02.2020 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Вергун Ю.В. також була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по стягненню з позивача штрафу у розмірі 34000,00 грн.

Відповідно до листа Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 66915 від 01.12.2020 року грошові кошти, сплачені позивачем, були розподілені наступним чином:

- по виконавчому провадженню № 000 грн. 00 коп. перераховані платіжним дорученням № 2719 від 03 березня 2020 року, отримувач коштів Головне управління ДКСУ у Харківській області; 3400 грн. 00 коп. перераховані платіжним дорученням № 2561 від 03 березня 2020 року, отримувач коштів Казначейство України; 145 грн. 60 коп. Перераховані платіжним дорученням № 2705 від 03 березня 2020 року, отримувач коштів Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків)

- по виконавчому провадженню № 000 грн.. 00 коп. перераховані платіжним дорученням № 2861 від 05 березня 2020 року, отримувач коштів Головне управління ДКСУ у Харківській області; 3400 грн. 00 коп. перераховані платіжним дорученням № 2832 від 05 березня 2020 року, отримувач коштів Казначейство України; 145 грн. 60 коп. перераховані платіжним дорученням № 4022 від 05 березня 2020 року, отримувач коштів Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Також позивачем зазначено, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду суду від 25.11.2020 року апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року по справі № 520/3286/2020 - скасовано. Прийнято постанову, якою позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 172048, винесену 17.12.2019 начальником Управління Укртрансбезпеки у Харківській області Шатохіним Є.А. про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34000,00 грн.

Визнано протиправною та скасовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 172049, винесену 17.12.2019 начальником Управління Укртрансбезпеки у Харківській області Шатохіна Є.А. про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34000,00 грн.

Ухвалою Верховного суду від 15 березня 2021 року касаційну скаргу Державної служби з безпеки на транспорті повернуто без розгляду.

Крім того, в обґрунтування позову зазначено, що 23 лютого 2021 року представник позивача звернувся на адресу Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області з листом в якому просив повернути сплачені грошові кошти в розмірі 68 000 грн., в зв`язку з тим, що постанови на підставі яких вони були стягнуті є скасованими.

Листом № 04-21/1418 від 01 березня 2021 року було відмовлено у поверненні грошових коштів.

23 лютого 2021 року представник позивача звернувся на адресу Державної казначейської служби України з листом в якому просив повернути грошові кошти в розмірі 6800 грн. 00 коп. Жодної відповіді на даний лист отримано не було.

04.03.2021 року представник позивача звернувся на адресу Державної служби України з безпеки на транспорті з листом в якому просив вирішити питання про повернення грошових коштів у розмірі 68000,00 грн., проте також жодної відповіді надано не було.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Ухвалою суду від 11.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

26.04.2024 року до суду від представника відповідача - Державної казначейської служби України, надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в обґрунтування якого зазначено, що даний спір не належить до публічно-правових та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

06.06.2024 року до суду від представника відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, надійшов відзив на адміністративний позов, в якому щодо задоволення позовних вимог заперечував зазначивши, що в спірних правовідносинах діяв в межах чинного законодавства України.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини дійшов наступних висновків та мотивів.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина друга статті 4 ГПК України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)).

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Стосовно терміну «публічно-владні управлінські функції», то зміст поняття «публічно-владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин, а «управлінські функції» - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта. Зогляду на вказане до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (аналогічні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 (пункт 5.7), від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункти 28-30), від 18 вересня 2018 року у справі № 823/218/17 (пункти 24-25), від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (пункти 4.8-4.10), від 2 квітня 2019 року у справі № 137/1842/16-а, від 18 грудня 2019 року у справі № 826/2323/17 (пункти 18-19), від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц (пункти 21-23), від 19 лютого 2020 року у справі № 520/5442/18 (пункти 18-20), від 26 лютого 2020 року у справі № 1240/1981/18 (пункти 16-17), від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункти 19-21), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (пункт 21), від 29 вересня 2020 року у справах № 368/561/19 (пункт 22) і № 712/5476/19 (пункт 19), від 8 жовтня 2020 року у справі № 9901/393/19 (пункт 25), від 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15(пункт 72), від 8 червня 2022 року у справі № 362/643/21 (пункт 28), від 12 липня 2023 року у справі № 757/31372/18-ц (пункт 34)).

Тому помилковим є застосування приписів статті 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких нібито є суб`єкт владних повноважень. Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові, зокрема господарські, відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті (пункт 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, далі - Положення). Одним із основних завдань Укртрансбезпеки є, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті (підпункт 3 пункту 4 Положення).

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів (абзац другий пункту 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 з подальшими змінами у редакції, чинній на час винесення такої постанови щодо позивача).

Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є актом індивідуальної дії (правозастосовним актом), який стосується прав, обов`язків та інтересів визначеного у постанові суб`єкта(за обставинами справи - позивача), є обов`язковою для нього, а її дія вичерпується виконанням. Правовідносини сторін спору щодо накладення та сплати цього штрафу є публічно-правовими. Оскарження такої постанови як акта суб`єкта владних повноважень належить до юрисдикції адміністративного суду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні, у тому числі господарські, правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у конкретних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах. Інакше кажучи, органи державної влади, насправді, не діють як юридичні особи, навіть якщо вони формально наділені таким статусом, а діють від імені держави, що відповідає за своїми зобов`язаннями державним майном, яким наділяє, зокрема, її органи (див. постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (пункти 6.21, 6.22), від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18 (пункти 4.19, 4.20), від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 26), від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 (пункт 21), від 18 березня 2020 року у справі № 553/2759/18 (пункт 35), від 6 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (пункт 8.5), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 80), від 15 лютого 2022 року у справі № 910/6175/19 (пункт 7.45), від 20 липня 2022 року у справі № 910/5201/19 (пункт 75), від 5 жовтня 2022 року у справах № 923/199/21 (пункт 8.16) і № 922/1830/19 (пункт 7.1), від 14 грудня 2022 року у справі № 2-3887/2009 (пункт 55), від 12 липня 2023 року у справі № 757/31372/18-ц (пункт 37)).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. постанови від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18 (пункт 35), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 20 липня 2022 року у справі № 910/5201/19 (пункт 76), від 5 жовтня 2022 року у справах № 923/199/21 (пункт 8.17) і № 922/1830/19 (пункт 7.2), від 14 грудня 2022 року у справі № 2-3887/2009 (пункт 55)). Це випливає, зокрема, з частини четвертої статті 56 ГПК України. Тобто під час провадження у справі стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 27), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 5 жовтня 2022 року у справі № 923/199/21 (пункт 8.18) і № 922/1830/19 (пункт 7.3), від 14 грудня 2022 року у справі № 2-3887/2009 (пункт 55), від 12 липня 2023 року у справі № 757/31372/18-ц (пункт 38)).

Отже, те, що позивач вказав відповідачами у справі щодо стягнення з Державного бюджету України коштів, які утримуються там без достатньої правової підстави, певні органи державної влади - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, Державну казначейську службу України та Державну службу України з безпеки на транспорті - не означає, що у спірних правовідносинах відповідальним суб`єктом є не держава, а саме ці органи. Інакше кажучи, у кондикційних спірних правовідносинах орган держави є представником її інтересів, а не суб`єктом владних повноважень, який здійснює щодо позивача публічно-владні управлінські функції. Останні він реалізував тоді, коли виніс постанову про застосування штрафу та забезпечив стягнення останнього до бюджету. Подальше намагання позивача повернути з Державного бюджету України відповідну суму, заявивши вимогу про її стягнення, не пов`язане з виконанням органами державної влади, публічно-владних управлінських функцій щодо позивача.

Публічно-правові відносини сторін цього спору припинилися.

25.11.2020 Другий апеляційний адміністративний суд у справі № 520/3286/2020 визнав протиправними та скасував постанови про застосування штрафу. Кошти, які позивач сплатив на виконання цих постанов до бюджету як адміністративно-господарський штраф, стали такими, що знаходяться у бюджеті без достатньої правової підстави. Спірні правовідносини з приводу повернення відповідної суми стосуються захисту майнових прав позивача.

З огляду на вказане суд вважає, що вимоги, які заявив позивач, належать до юрисдикції господарського судочинства. З огляду на чинне правове регулювання правовідносини щодо повернення з бюджету коштів, які були сплачені як адміністративно-господарський штраф, але після скасування постанови про застосування штрафу знаходяться у бюджеті без достатньої правової підстави, не є публічно-правовими.

У державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади (частини перша та друга статті 326 ЦК України).

Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України).

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (частина перша статті 170 ЦК України).

Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (стаття 174 ЦК України).

З огляду на наведені приписи, а також ураховуючи те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративно-господарського штрафу, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету. У спірних правовідносинах таким органом є Укртрансбезпека.

За змістом абзацу першого частини третьої статті 17 ЦК України орган державної влади здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом.

Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій (частина друга статті 45 БК України у редакції, чинній на час звернення до суду).

Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (абзаци перший і п`ятий пункту 5 розділу І Порядку № 787 у редакції, чинній на час звернення до суду).

У випадках, встановлених Конституцією України та законом, особа має право звернутися за захистом цивільного права та інтересу до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (частина друга статті 17 ЦК України). Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду (абзац другий частини третьої статті 17 ЦК України).

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частини перша та друга статті 1212 ЦК України).

Суд зазначає, що 17.12.2019 року начальником Управління Укртрансбезпеки у Харківській області Шатохіним Є.А. були винесені постанови про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу № 172048 в розмірі 34000,00 грн. та 172049 в розмірі 34000,00 грн.

17.02.2020 року позивачем було сплачено вказані суми штрафу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду суду від 25.11.2020 року апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року по справі № 520/3286/2020 - скасовано. Прийнято постанову, якою позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 172048, винесену 17.12.2019 начальником Управління Укртрансбезпеки у Харківській області Шатохіним Є.А. про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34000,00 грн.

Визнано протиправною та скасовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 172049, винесену 17.12.2019 начальником Управління Укртрансбезпеки у Харківській області Шатохіна Є.А. про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34000,00 грн.

Суд зазначає, що на момент сплати позивачем адміністративно-господарського штрафу юридична підстава для такого платежу існувала - були чинними постанови про застосування штрафу та відкрите виконавче провадження. Тому не можна вважати, що позивач сплатив кошти помилково. Так само з огляду на обставини справи немає підстав вважати, що він сплатив штраф надміру, тобто у розмірі більшому, ніж визначений у зазначеній постанові. Надалі з огляду на набрання законної сили судовим рішенням адміністративного суду про визнання протиправною та скасування такої постанови відповідна юридична підстава відпала.

Порядок № 787 застосовний до випадків помилково чи надміру зарахованих до бюджету. Оскільки сума адміністративно-господарського штрафу, яку вніс до бюджету позивач, не є помилково чи надміру зарахованою, Порядок № 787 на спірні правовідносини не поширюється.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі статтею 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (див., наприклад, постанови від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 1 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109)).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, суддя закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті, про закриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 238, 243, 248, 250, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті, про закриття провадження по адміністративній справі - задовольнити.

Закрити провадження у справі № 520/22892/21 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, 18, ), Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ), Державної служби України з безпеки на транспорті (01601, м. Київ, пр.-т Перемоги, 14, ) про повернення безпідставно сплачений грошових коштів.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства України.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями)

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя М.О. Спірідонов