Справа № 300/8228/23
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" липня 2024 р. справа № 300/8228/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Служби безпеки в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Служби безпеки в Івано-Франківській області (далі - також третя особа) про визнання протиправними дії щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2001, та з 01.01.2017 по 30.06.2023 в управлінні Служби безпеки України в Івано-Франківській області, зобов`язання зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2001 та з 01.01.2017 по 30.06.2023 в управлінні Служби безпеки України в Івано-Франківській області, здійснити перерахунок та виплату пенсії з дати призначення дострокової пенсії учасника бойових дій з урахуванням виплачених сум грошового забезпечення за період страхового стажу в Управлінні СБУ в Івано-Франківській області з 01.07.2000 по 30.06.2023 згідно з довідкою від 17.11.2023 №247, та період з 01.01.2017 по 31.12.2001 згідно з довідками від 31.07.2023 №154, від 31.07.2023 №155, від 31.07.2023 №156, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги із урахуванням клопотання про зміну предмету позову обґрунтовані тим, що відповідачем за наслідками розгляду поданої позивачем заяви про призначення дострокової пенсії за віком, ухвалило рішення щодо призначення ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком (УБД). Так, при призначенні пенсії управління ПФУ в Донецькій області було зараховано до страхового стажу період військової служби в управлінні Служби безпеки України в Івано-Франківській області з 01.07.2000 по 31.12.2001, та з 01.01.2017 по 31.07.2023, однак в подальшому, відповідач виключив спірні періоди із страхового стажу позивача , оскільки такий не підтверджено даними персоніфікованого обліку про сплату страхових внесків. Однак, на думку представника позивача, обов`язок щодо подання до Пенсійного фонду відомостей про заробітну плату застрахованої особи, на яку сплачено страхові внески, покладається саме на роботодавця, у той же час, саме Пенсійний фонд забезпечує ведення такого реєстру. Сама ж позивачка участі у зазначених правовідносинах не бере. При цьому, позивачка отримала від роботодавця та надала до органу пенсійного фонду довідки, з яких випливає розмір її грошового забезпечення та сплачена з нього сума страхового внеску. Тобто, позивачка довела органу пенсійного фонду факт нарахування їй заробітної плати та сплати з неї страхових внесків. Відтак, відсутність даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу відбулася не з вини позивачки та не може бути підставою для незарахування до її страхового стажу періоду проходження військової служби в Управлінні СБУ в Івано-Франківській області. З наведених підстав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
19.12.2023 на адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача надійшли пояснення щодо позову, згідно яких зазначено, що період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2001 та з 01.01.2017 по 30.06.2023 позивач працювала в управлінні Служби Безпеки України в Івано-Франківській області. Однак, управлінням не подавались персоніфіковані звітування по кожному військовослужбовцю, а складались загальні звіти про сплачені внески військовослужбовців, куди було включено позивачку.
ГУ ПФУ в Івано-Франківській області скористалось правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 21.12.2023. Щодо заявлених позовних вимог заперечило, зазначивши, що призначенні пенсії органи Пенсійного фонду України обчислюють страховий стаж відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового Державного соціального страхування. Відтак, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату страхових внесків щодо позивача тому, до страховою стажу не враховано період служби з 01.07.2000 по 31.12.2001 та з 01.01.2017 по 31.05.2023. В зв`язку із наведеним просить суд в задоволенні позову відмовити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.01.2024 залучено до участі у справі №300/8228/23 як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Донецькій області) та прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову по справі № 300/8228/23.
Відповідач 2 копію ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.01.2024 отримав 19.01.2024 о 14:26 год, шляхом надсилання в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.99).
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, на підставі положення частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно посвідченням серії НОМЕР_1 від 22.08.2019 ОСОБА_1 є учасником бойових дій, у зв`язку із чим має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с.8).
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 06.06.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою про призначення дострокової пенсії за віком (УБД) (а.с.42-43).
Із метою перерахунку пенсії за віком як учаснику бойових дій, ОСОБА_1 , 27.02.2024 звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії за віком (а.с.77).
Відповідно до розписки-повідомлення, разом із прийнятою заявою від 27.02.2024 про призначення пенсії подано, зокрема, довідки від 31.07.2023 №154, №155, №156 (а.с.78).
30.10.2023 представницею позивачки до відповідача було спрямовано адвокатський запит від 30.10.2023 №2023/30-10-2 щодо донарахування стажу з 01.01.2017 року по 30.06.2023 року період проходження військової служби (а.с.36).
Рішенням відповідача № 99 від 06.11.2023 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , та видалено із страхового стажу період з 01.07.2000 по 31.12.2001. Страховий стаж заявниці став 26 років 1 місяць 12 днів (а.с.69-71).

У подальшому Головним управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 21.12.2023 № 0900-0202-8/66108 надано відповідь на адвокатський запит від 19.12.2023 №2023/19-12-1, яким повідомлено, що в результаті перевірки електронної пенсійної справи ОСОБА_1 . Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області встановлено, що до страхового стажу безпідставно зараховано період з 01.07.2000 по 31.12.2001, оскільки відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5) та довідки про нараховані суми грошового забезпечення і сплачені страхові внески. Відтак, згідно з рішенням № 99 від 06.11.2023 страховий стаж становить 26 років 1 місяць 12 днів (а.с.89).

Вважаючи протиправними дії відповідачів щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2001, та з 01.01.2017 по 30.06.2023 в управлінні Служби Безпеки України в Івано-Франківській області згідно довідок про нарахування суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески, позивач звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення (надалі, також - Закон №1788) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі, також - Закон №1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до визначення, яке міститься у статті 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За змістом пункту першого частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Частиною 1 зазначеної статті передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Згідно приписів частин 1, 2, 4 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

При цьому, статтею 115 Закону №1058-IV визначено особливості пенсійного забезпечення окремих категорій громадян.

Пунктом 4 частини 1 статті 115 Закону №1058-IV передбачено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Згідно з пунктами 7 та 11 частини 1 статті 11 Закону № 1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають:

особи, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України та в органах і підрозділах цивільного захисту;

військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), поліцейські, особи рядового і начальницького складу, у тому числі ті, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов`язок і військову службу".

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (надалі, також - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону №2011-XII передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (надалі, також Порядок №22-1), заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Пункт 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачає, що до заяви про призначення пенсії додаються такі документи: 1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу; 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи.

Згідно з частиною 1 статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Пунктом 3 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 (надалі, також Закон №2464-VI) визначено, що застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок (пункт 10 статті 1 Закону №2464-VI).

Пунктом 10 статті 1 вищевказаного Закону передбачено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абзацу 7 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб:

військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов`язок і військову службу";

осіб, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту.

Пунктом 13 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №794 від 04.06.1998 визначено, що для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять в установленому порядку від: інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; Державної податкової адміністрації; роботодавців; фізичних осіб; державних органів реєстрації актів цивільного стану про громадян, які померли; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ та організацій.

Згідно пункту 10 зазначеного Положення роботодавці зобов`язані: в установленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них; надавати на вимогу фізичної особи копії документів з відомостями про неї стосовно персоніфікованого обліку.

Періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того сплатило підприємство-страхувальник ці страхові внески (єдиний внесок) чи ні, оскільки працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем платником страхових внесків (єдиного внеску).

Наведене дозволяє суду прийти до висновку, що, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за наявності відомостей, які підтверджують нарахування заробітної плати (доходу), на які відповідно до Закону нараховуються страхові внески (єдиний внесок), - не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 4 вересня 2018 року у справі № 482/434/17.

Суд зазначає, що у матеріалах справи наявні довідки управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області від 31.07.2023 №154, від 31.07.2023 №155, від 31.07.2023 №156 та від 17.11.2023 №247 про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески, згідно яких ОСОБА_1 проходила службу в управлінні Служби безпеки України в Івано-Франківській області з 01.07.2000 по 31.12.2001 та з 01.01.2017 по 30.06.2023 (а.с.10-13).

Крім того, зазначені довідки від 31.07.2023 №154, від 31.07.2023 №155, від 31.07.2023 №156 та від 17.11.2023 №247 містять інформацію про суми грошового забезпечення, нарахованого позивачу щомісячно у відповідні періоди та відомості про щомісячну сплату страхових внесків.

Таким чином, зазначені довідки підтверджують сплату страхових внесків за період служби ОСОБА_1 з 01.07.2000 по 31.12.2001 та з 01.01.2017 по 30.06.2023 в управлінні Служби безпеки України в Івано-Франківській області.

Зважаючи на викладене, в зв`язку із тим, що відсутність даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу відбулося не з вини позивача та не може бути підставою для незарахування до її страхового стажу періоду проходження військової служби в управлінні Служби безпеки України в Івано-Франківській області, суд зазначає, що відповідачами протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні спірних періодів до страхового стажу та, відповідно, у перерахунку пенсії за віком як учаснику бойових дій.

Інших підстав для не зарахування військової служби позивача в управлінні Служби безпеки України в Івано-Франківській області з 01.07.2000 по 31.12.2001 та з 01.01.2017 по 30.06.2023 для перерахунку пенсії відповідачем не наведено та судом не встановлено.

Щодо позовної вимоги стосовно зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням виплачених сум грошового забезпечення за період страхового стажу в управлінні Служби безпеки України в Івано-Франківській області з 01.07.2000 по 31.12.2001 згідно з довідкою від 17.11.2023 №247, та період з 01.01.2017 по 30.06.2023 згідно з довідками від 31.07.2023 №154, від 31.07.2023 №155, від 31.07.2023 №156, з урахуванням вищезазначеного, суд зазначає наступне.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

При цьому, адміністративний суд з урахуванням фактичних обставин зобов`язаний здійснити ефективний захист порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Згідно абзаців 1, 2 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Статтею 66 Закону №1788-XII передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Суд зазначає, що пенсійному органу при перерахунку пенсії позивача були надані довідки управлінні Служби безпеки України в Івано-Франківській області від 17.11.2023 №247, від 31.07.2023 №154, від 31.07.2023 №155, в яких містяться відомості про нараховані ОСОБА_1 суми грошового забезпечення за період з 01.07.2000 по 31.12.2001 та з 01.01.2017 по 30.06.2023 та зазначено, що за вказані періоди з усіх виплат сплачені страхові внески (СВ), які враховуються при обчисленні пенсії. Довідки видані на підставі особових рахунків військовослужбовця СБУ (а.с.10-13).

При цьому суд звертає увагу, що оскільки 27.07.2023 рішенням призначено ОСОБА_1 дострокову пенсії за віком (УБД) з 06.06.2023, однак до страхового стажу не було зараховано період військової служби з 01.01.2017 по 30.06.2023, а рішенням ГУПФУ в Івано-Франківській області № 99 від 06.11.2023 проведено перерахунок пенсії та видалено із страхового стажу період з 01.07.2000 по 31.12.2001, то право позивача на спірний перерахунок та виплату пенсії виникло також з 06.06.2023.

Відтак, з метою запобігання порушення прав позивача на належну їй пенсію, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав ОСОБА_1 , суд вважає за доцільне визнати протиправними дії відповідачів щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоди роботи з 01.07.2000 по 31.12.2001, з 01.01.2017 по 30.06.2023 в управлінні Служби безпеки України в Івано-Франківській області та зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 01.07.2000 по 31.12.2001, з 01.01.2017 по 30.06.2023 в управлінні Служби безпеки України в Івано-Франківській області та здійснити перерахунок пенсії з 06.06.2023, дати призначення дострокової пенсії учасника бойових дій із урахуванням виплачених сум грошового забезпечення за період страхового стажу в управлінні Служби безпеки України в Івано-Франківській області з 01.07.2000 по 31.12.2001 згідно довідки від 17.11.2023 №247, та період з 01.01.2017 по 30.06.2023 згідно довідок від 31.07.2023 №154, від 31.07.2023 №155, від 31.07.2023 №156 та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Решта доводів та аргументів учасників справи не впливають на результати вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

В рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 у справі №1-29/2007 зазначено, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, які є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, Європейської соціальної хартії (переглянутій) 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та рішеннях Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідачі під час розгляду справи не надали.

Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

У зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" судові витрати не підлягають розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 01.01.2017 по 30.06.2023 в управлінні Служби безпеки України в Івано-Франківській області.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 01.07.2000 по 31.12.2001 в управлінні Служби безпеки України в Івано-Франківській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 01.07.2000 по 31.12.2001, з 01.01.2017 по 30.06.2023 в управлінні Служби безпеки України в Івано-Франківській області та здійснити перерахунок пенсії з 06.06.2023, дати призначення дострокової пенсії учасника бойових дій, із урахуванням виплачених сум грошового забезпечення за період страхового стажу в управлінні Служби безпеки України в Івано-Франківській області з 01.07.2000 по 31.12.2001 згідно довідки від 17.11.2023 №247, та період з 01.01.2017 по 30.06.2023 згідно довідок від 31.07.2023 №154, від 31.07.2023 №155, від 31.07.2023 №156 та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018);

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місто Слов`янськ, площа Соборна, 3, Донецька область, 84122);

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Служби безпеки в Івано-Франківській області (, вул. Академіка Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Микитин Н.М.