Справа № 380/15723/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/15723/23 пров. № А/857/24164/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Кузьмича С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2024 року, ухвалене суддею Ланкевичем А.З. у м. Львові, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін у справі № 380/15723/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачеві додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за вересень 2022 року у розмірі 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць та грошового забезпечення за 10.09.2022 року та 11.09.2022 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за вересень 2022 року у розмірі 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць та грошового забезпечення за 10.09.2022 року та 11.09.2022 року.

13 жовтня 2024 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач самовільно залишив військову частину на дві доби, а тому правомірно був позбавлений додаткової грошової винагороди та премії.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Позивач апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що залишив військову частину з поважних причин, а саме через погане самопочуття та підвищену температуру тіла, з метою отримання медичної допомоги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 11.03.2022 року по 20.09.2022 року.

На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2022 року № 570 проведено службове розслідування, з метою уточнення причин і умов, що сприяли порушенню військової дисципліни позивачем.

За результатами проведеного розслідування, відповідач встановив, що 10.09.2022 року позивач не прибув на військову службу до Військової частини НОМЕР_1 . Під час ранкового шикування позивач був відсутній, на телефонні дзвінки не відповідав, своє місцезнаходження не повідомив. Прибув на військову службу 12.09.2022 року. Надав консультативний висновок спеціаліста, що підтверджує звернення до лікаря-терапевта 10.09.2022 року о 18:04 год.

У зв`язку із цим, відповідач дійшов висновку, що своїми діями позивач порушив вимоги ст.ст.11, 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV та ст.4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2022 року № 1849 «Про результати службового розслідування» наказано, за неналежне виконання службових обов`язків, що призвело до порушення ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV, ст.4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV, накласти на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Пунктом 3 цього ж наказу наказано помічнику командира з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_2 , призупинити позивачеві виплату грошового забезпечення з дня самовільного залишення Військової частини НОМЕР_1 , а саме з 10.09.2022 року по 12.09.2022 року, позбавити його преміювання за вересень 2022 року в повному обсязі та позбавити додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за вересень 2022 року у повному обсязі.

Крім того, 26.09.2022 року відповідач склав протокол про адміністративне правопорушення № 00082 відносно позивача за ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення (самовільного залишення військової частини або місця служби тривалістю до трьох діб, вчиненого в умовах особливого періоду).

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 09.11.2022 року у справі № 4655710/22 закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно виплачується на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил.

Розмір додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень пропорційно часу участі, на період дії воєнного стану, зокрема, військовослужбовцям Державної прикордонної служби, у двох випадках, а саме: 1) якщо вони беруть безпосередню участь у бойових діях; 2) забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Апеляційний суд встановив, що на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2022 року № 1849 «Про результати службового розслідування», позивачу визначено не виплачувати з 10.09.2022 року по 12.09.2022 року грошове забезпечення, позбавити його преміювання за вересень 2022 року в повному обсязі та позбавити додаткової винагороди за вересень 2022 року у повному обсязі, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Також апеляційний суд встановив, що висновки про те чи порушено право позивача на отримання додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» можна зробити після оцінки законності наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2022 року № 1849 «Про результати службового розслідування», згідно з яким позивачу вирішено не виплачувати додаткову грошову винагороду, грошове забезпечення і премію.

Тому, за наявності чинного наказу про не виплату позивачу додаткової грошової винагороди, грошового забезпечення і премії підстав виплачувати позивачу додаткову грошову винагороду, грошове забезпечення і премію, всупереч цьому наказу немає.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Апеляційний суд встановив, що позивач у позові просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненархування та невиплати додаткової грошової винагороди, грошове забезпечення і премії та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду, грошове забезпечення і премію натомість позивач у позові не заявляв позовних вимог про скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2022 року № 1849 «Про результати службового розслідування», який регулює право позивача на отримання додаткової грошової винагороди, грошового забезпечення і премії.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що відповідач не допустив протиправної бездіяльності, оскільки прийняв рішення про позбавлення позивача додаткової винагороди, грошового забезпечення і премії, що є підставою для відмови у визнанні бездіяльності позивача протиправною.

Тому, у задоволенні позовних вимог визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненархування та невиплати додаткової грошової винагороди, грошового забезпечення і премії необхідно відмовити

З огляду на те, що питання виплати додаткової грошової винагороди, грошового забезпечення і премії позивачу врегульоване наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2022 року № 1849 «Про результати службового розслідування», підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити вказані виплати немає.

Таким чином в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду необхідно відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції, при ухваленні рішення не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, оскільки вдався до оцінки правомірності наказів відповідача, які не оскаржувались.

Водночас, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції зробив вірний висновок про відмову в задоволенні позову, однак, виходив із помилкових мотивів.

Тому рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

З огляду на наведене апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2024 року в справі № 380/15723/23, змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити з мотивів, які вказані у мотивувальній частині цієї постанові.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
С. М. Кузьмич

Дата