Справа № 160/32830/23
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2024 року м.Дніпросправа № 160/32830/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Білак С.В., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року у справі №160/32830/23 (суддя Бухтіярова М.М., справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, в письмовому провадженні) за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (далі позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення податкового боргу у розмірі 210 234,67 грн..

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року було частково задоволено позовні вимоги, суд стягнув з відповідача на користь бюджету податковий борг з єдиного податку в розмірі 67 517,50грн., а в задоволенні решти позовних вимог відмовив.

З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. В скарзі позивач стверджує, що висновки суду про неузгодженість податкових повідомлень-рішень є помилковими та не відповідають обставинам справи, рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Скаржник наполягає, що податкові повідомлення-рішення №2-0403 від 02.12.2022, №23758-2409-0403 від 18.02.2021 та №-0403 від 28.04.2020 були направлені платнику податку на останню відому адресу та були вручені йому особисто, доказів їх оскарження відповідач суду не надав, таким чином наявні всі підстави для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Відповідач своїм правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача не скористався.

Апеляційний розгляд справи здійснено за правилами ст. 311 КАС України, в порядку письмового провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 09.10.2017, про що вчинено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця за №0067455; основний вид діяльності за КВЕД: 28.92: виробництво машин і устаткування для добувної промисловості та будівництва; адреса місцезнаходження фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань.

Відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області з 09.10.2017 (Криворізьке північне управління, Криворізька північна ДПІ).

Згідно із розрахунком (а.с.10) за відповідачем рахується податковий борг у сумі 210234,67грн. по платежам: 18050401 єдиний податок з фізичних осіб та 18010900 орендна плата з фізичних осіб, який виник внаслідок несплати наступних податкових зобов`язань, а саме:

-у сумі 28965,00грн. - задекларованого зобов`язання по податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця № від 07.05.2021 за звітний І квартал 2021 року, несплаченого по строку сплати 20.05.2021;

-у сумі 17500,00грн. - задекларованого зобов`язання по податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця № від 09.08.2021 за півріччя 2021 року, несплаченого по строку сплати 19.08.2021;

-у сумі 21052,50грн. - задекларованого зобов`язання по податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця № від 09.11.2021 за ІІІ квартал 2021 року, несплаченого по строку сплати 19.11.2021;

-у сумі 48879,53грн. донарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання по орендній платі з фізичних осіб за звітний 2022 рік за податковим повідомленням-рішенням форми Ф №2-0403 від 02.12.2022, не сплаченого по терміну оплати на 20.02.2023;

-у сумі 46918,82грн. донарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання по орендній платі з фізичних осіб за звітний 2021 рік за податковим повідомленням-рішенням форми Ф №23758-2409-0403 від 18.02.2021, не сплаченого по терміну оплати на 20.02.2023;

-у сумі 46918,82грн. - донарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання по орендній платі з фізичних осіб за звітний 2020 рік за податковим повідомленням-рішенням форми Ф №-0403 від 28.04.2020, не сплаченого по терміну оплати на 20.02.2023;

Податковий борг, зазначений у розрахунку, відображений в інтегрованій картці платника податків.

Копії податкових повідомлень-рішень №2-0403 від 02.12.2022, №23758-2409-0403 від 18.02.2021 та №-0403 від 28.04.2020 надіслані ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на адресу: АДРЕСА_2 (а.с.39-40).

Відповідачу виставлена податкова вимога форми Ф №155649-57/83 від 17.09.2020 на суму 21290,00 грн. (а.с.9), яка надіслана йому засобами поштового зв`язку на адресу: АДРЕСА_3 , однак поштове відправлення не вручено адресату та повернуто поштовим відділенням із відміткою про не вручення (закінчення терміну зберігання) (а.7-9).

На час вирішення спору в суді доказів сплати суми заборгованості надано не було, як і не надано доказів оскарження платником рішень контролюючого органу в адміністративному чи судовому порядку.

Позивач, вважаючи суму боргу узгодженою, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача податкового боргу.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, вказав, що задекларовані зобов`язання з єдиного податку, не сплачені по строку, набули статусу податкового боргу.

З метою погашення податкового боргу контролюючим органом було сформовано відповідачу податкову вимогу Ф №155649-57/83 від 17.09.2020.

В матеріалах справи наявні докази надіслання відповідачу податкової вимоги на податкову адресу відповідачу та відсутні докази її оскарження. За таких обставин, позивачем доведено наявність у відповідача податкового боргу з єдиного податку в розмірі 67517,50грн. та здійснення всіх передбачених чинним законодавством заходів щодо стягнення такого податкового боргу.

В той же час, відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд зазначив, що податкові зобов`язання, нараховані контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями не є узгодженими в силу приписів Податкового кодексу України. Позивачем не доведено наявності у відповідача податкового боргу з орендної плати в сумі 142 717,17грн. та вчинення всіх, передбачених чинним законодавством заходів, що передуються зверненню до суду із вимогами про стягнення, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Відповідач рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржує.

Позивач не погоджується із висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні частини позовних вимог.

Колегія суддів переглядає справу та законність рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги скаржника

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в оскарженій позивачем частині, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 16 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані сплачувати належні суми податків у встановлені законом терміни.

Згідно із п. 36.1, п. 36.2 ст.36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Відповідно до пункту 58.2 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 42.1, 42.2 статті 42 Податкового кодексу України визначено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Положеннями пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

При цьому, пункт 59.5 цієї статті передбачає, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Порядок надсилання (вручення) контролюючими органами податкових вимог платникам податків регулюється Порядком направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року №610 ( в редакції, що була чинна на час виникнення спірних відносин).

Пунктом 7 розділу IV зазначеного Порядку встановлено, що податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу.

У разі, якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 вказаної статті).

За правилами пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Аналіз зазначених вище положень зумовив висновок про те, що несплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки є підставою для формування податковим органом та надіслання податкової вимоги. Податковий борг може бути стягнутий у судовому порядку за зверненням податкового органу. Стягнення податкового боргу у судовому порядку передбачає, що податковим органом виконано законодавчі приписи щодо порядку формування та направлення вимоги про існування податкового боргу.

Як встановлено судом, сума податкового боргу з орендної плати, що заявлена позивачем до стягнення - 142 717,17грн., виникла згідно із податковими повідомленнями-рішеннями №2-0403 від 02.12.2022, №23758-2409-0403 від 18.02.2021 та №-0403 від 28.04.2020.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адреса місцезнаходження фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Така податкова адреса вказана відповідачем у податкових звітностях. Крім того, за такою адресою сформована Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області та надіслана відповідачу податкова вимога Ф №155649-57/83 від 17.09.2020.

Водночас, податкові повідомлення-рішення №2-0403 від 02.12.2022, №23758-2409-0403 від 18.02.2021 та №-0403 від 28.04.2020, хоч і адресовані ОСОБА_1 , однак направлялись на іншу адресу: АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, наданого позивачем до матеріалів справи в якості доказу надіслання відповідачу вказаних податкових повідомлень-рішень (а.с.39-40).

Аналіз положень ст.ст.42, 58 ПК України свідчить про те, що податкові повідомлення-рішення є належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

При цьому, належним доказом вручення податкового повідомлення-рішення, навіть у разі фактичного невручення належним чином надісланого податкового повідомлення-рішення, є повідомлення про вручення поштового відправлення або конверт, на яких поштовою службою робиться відповідна відмітка про причини невручення поштового відправлення. В цьому випадку, саме з дати, вказаної поштовою службою на повідомленні про вручення, пов`язується початок перебігу десятиденного строку узгодження податкових зобов`язань.

Однак, з наданого суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, з яким позивач пов`язує підтвердження направлення податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг, вбачається їх надіслання не на адресу місцезнаходження (податкову адресу) платника ФОП ОСОБА_1 .

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що такі податкові повідомлення-рішення не є узгодженими в силу приписів Податкового кодексу України, які для позивача як суб`єкта владних повноважень є обов`язковими для виконання.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, стосовно того, що за відповіддю на запит підрозділу ДПС Кам`янського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок від 05.12.2022 форми №23ДР (номер запиту 0403-2022-0001542) було встановлено, що ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) проживає за адресою: АДРЕСА_2 , куди і були направлені податкові повідомлення-рішення. Така адреса є місцем проживання фізичної особи ОСОБА_1 та не є адресою місцезнаходження (податковою адресою) платника податків ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ).

За вказаних обставин, позивачем не доведено наявності у відповідача узгодженого податкового боргу з орендної плати в сумі 142717,17грн. та вчинення всіх передбачених чинним законодавством заходів, що передують зверненню до суду із вимогами про стягнення такого боргу, тому в цій частині суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в оскарженій частині, тому відсутні підстави як для задоволення скарги, так і для скасування рішення.

Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року у справі № 160/32830/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя С.В. Білак

суддя А.А. Щербак