Справа № 260/1551/24
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2024 рокум. Ужгород№ 260/1551/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради Закарпатської області про рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виноградівської міської ради Закарпатської області, в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати Рішення 26 сесія восьмого скликання Виноградівської міської ради Закарпатської області ухвалила №174 від 28 вересня 2023 року, яким було відмовлено ОСОБА_1 , мешканцю АДРЕСА_1 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність площею 1,1000 га за кадастровим номером :08:002:0118 для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_2 ; 2) зобов`язати Виноградівську міську раду Закарпатської області повторно розглянути, відповідно до вимог законодавства, заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність площею 1,1000 га за кадастровим номером :08:002:0118 для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Великоком`ятівської сільської ради від 25.11.2020 позивачу було надано дозвіл на складання проєкту щодо відведення земельної ділянки у власність. Однак в подальшому за результатами розгляду поданого на розгляд Виноградівської міської ради (як правонаступнику сільської ради) проєкту землеустрою у затвердженні такого було відмовлено з мотивів невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, а саме: належність земельної ділянки до земель водного фонду з посиланням на акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства. Вважає, що таке рішення відповідача не відповідає нормам ч. 10 ст. 186 Земельного кодексу України, оскільки не містить жодних недоліків документації із землеустрою. Окрім того, зазначає, що такий акт перевірки до оскарженого рішення долучено не було. Стверджує, що будь-якого болота, як зазначає міська рада, на спірній земельній ділянці немає, що підтверджується проведеними під час розроблення проєкту землеустрою геодезичними роботами.

08 квітня 2024 року відповідач подав до суду відповідь на відзив, в якому проти задоволення позову заперечив. Так, зокрема, зазначив, що відповідно до розробленої позивачем на підставі рішення Великоком`ятівської сільської ради від 25.11.2020 документації із землеустрою, цільове призначення спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. 29 жовтня 2021 року позивач звернувся до Виноградівської міської ради із заявою щодо відведення земельної ділянки у власність, цільове призначення якої змінюється із земель сільськогосподарського призначення в землі житлової забудови. Водночас за результатами проведеної перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні спірної земельної ділянки було встановлено, що позивачу було надано дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки без зазначення остаточних умов її надання, що суперечить ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України. Окрім того, ФОП ОСОБА_2 під час розроблення проєкту землеустрою було встановлено, що така земельна ділянка вкрита заростями очерету та частково водою, що в свою чергу унеможливлює її використання за обраним позивачем цільовим призначенням. Отже, у поданих заявником документах виявлено недостовірні відомості, що об`єктивно перешкоджає розгляду та винесенню законного рішення щодо спірного питання. Вважає, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсним рішення про надання земель.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що п. 1 рішення тридцять п`ятої сесії сьомого скликання Великоком`ятської сільської ради Закарпатської області від 25.11.2020 на підставі заяв громадянина ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), відповідно до ст.ст. 12-1, 116, 118, 121, 122, 186 Земельного кодексу України, ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проєкту землеустрою, яка розташована в АДРЕСА_2 , щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,1000 га.

На підставі вказаного рішення органу місцевого самоврядування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 розроблено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства площею 1,1000 га за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер :08:002:0118.

З метою отримання спірної земельної ділянки у власність 29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Виноградівської міської ради (як правонаступника Великоком`ятської сільської ради) із заявою про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,1000 га, цільове призначення якої змінюється із земель сільськогосподарського призначення (землі для ведення особистого селянського господарства) в землі житлової забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)), за адресою: АДРЕСА_2 .

06 грудня 2021 року ФОП ОСОБА_2 подав до Виноградівської міської ради листа №20, в якому у зв`язку з нововиявленими обставинами просив відкласти розгляд питання про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :08:002:0118, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

17 грудня 2021 року на виконання наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (далі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області) №1079-ДК від 01.12.2021 посадою особою ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкта земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_2 , за результатами чого складено акт №1079-ДК/1094/АП/09/011-21.

Так, під час виїзду на місце розташування об`єкту перевірки встановлено, що така земельна ділянка вкрита заростями очерету та частково водою, що в свою чергу унеможливлює її використання за зазначеним у проєкті землеустрою цільовим призначенням. Відповідно до наданої ФОП ОСОБА_2 відповіді Виноградівського міжрайонного управління водного господарства Басейнового управління водних ресурсів річки Тиса вбачається, що земельна ділянка розташована в рельєфно пониженій та заболоченій місцевості, що спричиняє під час проходження опадів та сніготанення вод їх акумулювання з подальшим скидом.

За результатами розгляду поданої ОСОБА_1 заяви та розробленого ФОП ОСОБА_2 проєкт землеустрою, враховуючи відомості акту перевірки ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області№1079-ДК/1094/АП/09/011-21, рішенням двадцять шостої сесії восьмого скликання Виноградівської міської ради №1742 від 28.09.2023 ОСОБА_1 було відмовлено у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність площею 1,1000 га за кадастровим номером :08:002:0118 для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів: земельна ділянка належить до земель водного фонду, так як зайнята болотом.

Вважаючи таке рішення органу місцевого самоврядування протиправним, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Ст. 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регулюється нормами глави 19 ЗК України.

Чч. 1, 2 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Так, п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України передбачене право громадян на безоплатну передачу земельних ділянок у їх власність шляхом одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Ст. 121 ЗК України врегульовано норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

Ч. 6 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно положень ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Зазначені повноваження органів місцевого самоврядування кореспондуються також з питаннями, що віднесені до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради, передбаченими ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон), та вирішуються виключно на пленарних засіданнях таких, серед яких вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Виноградівської міської ради із заявою, в якій просив затвердити проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,1000 га, цільове призначення якої змінюється із земель сільськогосподарського призначення (землі для ведення особистого селянського господарства) в землі житлової забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)). При цьому до такої заяви долучив проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Ч. 1 ст. 20 ЗК України передбачено, при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення.

Категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту (ч. 3 ст. 20 ЗК України).

Норми ЗК України передбачають класифікацію земель України, залежно від їх основного цільового призначення за такими категоріями: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.

Цільове призначення є однією із базових характеристик будь-якої земельної ділянки, яка визначає її правовий режим.

Згідно ч. 5 ст. 20 ЗК України класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила його застосування з визначенням категорій земель та видів цільового призначення земельних ділянок, які можуть встановлюватися в межах відповідної функціональної зони, затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зазначені класифікатор та правила використовуються для ведення Державного земельного кадастру і містобудівного кадастру.

Віднесення земельних ділянок до певних категорії та виду цільового призначення земельних ділянок має відповідати класифікатору та правилам, зазначеним в абзаці першому цієї частини.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548 (чинний на момент звернення позивача до органу місцевого самоврядування із заявою про затвердження проєкту землеустрою) затверджено Класифікатор видів цільового призначення земель. Так, відповідно до такого землі для ведення особистого селянського господарства відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення, в свою чергу землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) відносяться до земель житлової та громадської забудови.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням тридцять п`ятої сесії сьомого скликання Великоком`ятської сільської ради Закарпатської області від 25.11.2020 ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. На підставі вказаного рішення ним було розроблено відповідний проєкт землеустрою. Поряд з цим 29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Виноградівської міської ради із заявою, в якій просив затвердити проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється із земель сільськогосподарського призначення в землі житлової забудови.

Незважаючи на це, Виноградівська міська рада рішенням №1742 від 28.09.2023 відмовила ОСОБА_1 у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки саме для ведення особистого селянського господарства. При цьому відповідач взагалі не розглядав питання можливості зміни цільового призначення земельної ділянки з врахуванням дотримання позивачем встановленого законодавством порядку, як зазначено у поданій ОСОБА_1 29.10.2021 заяві.

В свою чергу позивач не просив орган місцевого самоврядування затвердити проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, хоча і долучив такий до поданої 29 жовтня 2021 року заяви.

З огляду на те, що оскарженим рішенням відповідач фактично розглянув питання, що не було предметом поданої ОСОБА_1 заяви, суд вважає таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню. При цьому враховує допущену позивачем описку при формуванні позовних вимог в частині зазначення номеру оскарженого рішення « 174» замість « 1742», однак вважає, що така не впливає на можливість скасування такого рішення, враховуючи встановлені обставини справи та наявність в матеріалах справи такого рішення, з якого вбачається, що воно стосується саме прав позивача.

Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В заявлених позовних вимогах позивач просить суд зобов`язати Виноградівську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства.

Поряд з цим в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до органу місцевого самоврядування із заявою про затвердження такого проєкту землеустрою, натомість наявна заява від 29 жовтня 2021 року про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється із земель сільськогосподарського призначення в землі житлової забудови, як було зазначено вище.

З огляду на вищенаведене з метою належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Виноградівську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 жовтня 2021 року про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється із земель сільськогосподарського призначення в землі житлової забудови.

При цьому, вирішуючи питання належного способу захисту, суд враховує те, що питання прийняття рішення за результатами розгляду поданої позивачем заяви відноситься до дискреційних повноважень уповноваженого органу Виноградівської міської ради, яка повинна в першу чергу дослідити повноту поданих документів, а також відповідність поданої документації із землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. До розгляду таких документів відповідачем суд не вправі приймати рішення по суті поданої ОСОБА_1 заяви, оскільки у вказаний спосіб суд перебере на себе компетенцію уповноваженого органу.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за встановленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії», в яких останній зазначив, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції не полягає у підміні органів влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Питання розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Виноградівської міської ради Закарпатської області (місцезнаходження: вул. Миру, буд. 5, м. Виноградів, Берегівський район, Закарпатська область, 90300, ) про рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії про зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення 26 сесія восьмого скликання Виноградівської міської ради Закарпатської області №1742 від 28 вересня 2023 року «Про відмову в затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ».

3. Зобов`язати Виноградівську міську раду Закарпатської області розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 29.10.2021 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, цільове призначення якої змінюється, та прийняти рішення по суті її розгляду.

4. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін