Справа № 754/7219/24
Суддя: Галась І. А.
Дата ухвалення: 2024-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/123/24
Справа №754/7219/24
РІШЕННЯ

Іменем України

26 липня 2024 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А. розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до рядового поліції Миронова Олександра Сергійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до рядового поліції Миронова Олександра Сергійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свої вимоги обґрунтовані тим, що 02 травня 2024 року рядовим поліції 1 взводу 3 роти 3 бат. полк 2 Управління патрульної поліції в місті Києві Мироновим Олександром Сергійовичем винесена постанова серії ЕНА № 2056509 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.121-3 ч.1 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 .

У постанові зазначено, що 02.05.2024 21:53:01 м. Київ проспект Броварський Водій

керував ТЗ із неосвітленим державним номерним знаком в темну пору доби чим порушив п.2.9.в. ПДР - керування водієм ТЗ з номерним знаком, перевернутим чи неосвітленим. Цією постановою до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення - штраф 1190 грн.

Позивач вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно та не відповідає обставинам справи, оскільки фактично правопорушення він не скоював, а розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся з істотним порушенням його прав та вимог закону.

Фактично позивач рухався на автомобілі в час та у місці, вказані у оскаржуваній постанові. Його зупинив поліцейський та повідомив, що на автомобілі є неосвітленим

номерний знак.

Заперечення ОСОБА_1 , що номерний знак підсвічувався, та враховуючи темний час доби інспектор мав можливість чітко визначити видимість номерного знаку з відстані двадцяти метрів, поліцейський не прийняв та склав оскаржувану постанову. При цьому будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення надано не було, до постанови не долучено.

Пунктом 2.9.в) ПДР України визначено, що керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МБС, або таким, що/не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи; номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби aбо в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Як зазначено вище, позивач заперечує факт вчинення ним правопорушення і

стверджує. Натомість з постанови вбачається, що свідків правопорушення в ній не зазначено, будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт вчинення вказаного адміністративного правопорушення не наведено. В графі 7 постанови "До постанови додаються:", будь-які додатки не зазначені.

Таким чином належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог ПДР України водієм ОСОБА_1 відповідачем не надано, тобто наявні підстави для висновку про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Крім того слід зазначити, що Постанову винесено "на місці вчинення правопорушення" (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, ніби- то, було вчинено.

Таким чином, той факт, що винесення постанови безпосередньо на місці вчинення правопорушення (на дорозі), а не за місцезнаходженням відповідного органу, та без надання часу на реалізацію відповідних прав, є порушенням право особи, яка притягається до відповідальності.

В порушення вимог статті 280 КУпАП не з`ясовані обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме: - в постанові не зазначено чи винний ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, - не встановлено та не з`ясовувалось чи є обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема у позивача наявні двоє неповнолітніх дітей, він проходить службу у ЗСУ, приймає безпосередню участь у захисті Батьківщини, має статус учасника бойових дій.(Копії свідоцтв про народження дітей, посвідчення УБД додаються до позову).

Також в порушення вимог ст.283 КУпАП в оскаржуваній постанові не зазначена посада посадової особи, яка її склала. В Графі 3 " Посада, спеціальне звання та ПІБ особи, яка розглядає справу" зазначено: "Інші 1 взвод 3 рота 3 бат. ПОЛк-2 УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В МІСТІ КИЄВІ РЯДОВИЙ ПОЛІЦІЇ МИРОНОВ ОЛЕКСАНДР СЕРГІЙОВИЧ".

Приймаючи до уваги вище викладене, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, а допущені в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, процесуальні порушення, що виключають притягнення її до відповідальності.

З огляду на викладене, Позивач просить суд- Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з цим позовом. Скасувати постанову від 02 травня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2056509, винесену рядовим поліції 1 взводу 3 роти 3 бат. Полк-2 Управління патрульної поліції в місті Києві Мироновим Олександром Сергійовичем, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП на накладено штраф в сумі 1190 грн.

Ухвалою суду від 20 травня 2024 року позовну заяву було залишено без руху на надано строк для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали суду 03 червня 2024 року позивачем подано заяву про поновлення строків звернення до адміністративного суду.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та виклику осіб за наявними у справі матеріалами.

17.07.2024 року рядовим поліції 1 взводу 3 роти 3 бат. Полк-2 Управління патрульної поліції в місті Києві Мироновим Олександром Сергійовичем подано клопотання про відмову у позовній заяві, як пред`явлення позовних вимог до неналежного відповідача.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено.

02 травня 2024 року рядовим поліції 1 взводу 3 роти 3 бат. полк 2 Управління патрульної поліції в місті Києві Мироновим Олександром Сергійовичем винесена постанова серії ЕНА № 2056509 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 1190 гривень, а саме за те, що 02.05.2024 року о 21 год. 53 хв. в м. Києві по пр-ту Броварський, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, в якому не освітлювався державний номерний знак в темну пору доби, чим порушив п. 2.9 «в» ПДР України.

З вказаною постановою позивач не згоден, так як вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1.Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух"встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію"(далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст. 222 КУпАП віднесено розгляд справи, передбаченої ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно до вимог ст. 9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст.121-3 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Вимогами статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 8 частини 1статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пунктів 9, 10 Розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція), розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року, Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року, Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року, Постанови Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.2001 року.

Приписами п. 2.9 «в» ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: - не належить цьому засобу; - не відповідає вимогам стандартів; - закріплений не в установленому для цього місці; - закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; - неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2056509 від 02.05.2024 року в якості об`єктивної сторони правопорушення вказано, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в якому не освітлювався державний номерний знак в темну пору року.

Диспозиція ч.1 ст.121-3 КУпАП передбачає, що в даному випадку об`єктивною стороною правопорушення може бути керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом з: 1) неосвітленим номерним знаком; 2) забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів.

Таким чином, такого адміністративного правопорушення, як керування транспортного засобом в якому не освітлювався державний номерний знак, диспозицією ч.1 ст.121-3 КУпАП не визначено.

Що стосується такої об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, як керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком, то до суду не долучено відеозапису з якого можливо було встановити, що номерний знак автомобіля не був освітлений у темну пору доби, що є порушенням п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, наявність яких доводиться шляхом надання належних та допустимих доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Позивач стверджує, що в його діях відсутня вина у вчиненні адміністративного порушення, за яке його було притягнуто до відповідальності.

З`ясовуючи наявність вини у діях ОСОБА_1 як обов`язкового елементу складу адміністративного правопорушення суд виходить з наступного.

Вина є основною й обов`язкова ознакою суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного проступку. Це психічне ставлення особи до вчиненого нею суспільно шкідливого діяння та його наслідків, яке виявляється у формі умислу або необережності.

Адміністративне правопорушення визнають вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії (бездіяльності), передбачала її шкідливі наслідки й бажала їх або свідомо допускала їх настання. Усвідомлення протиправного характеру діяння та передбачення шкідливих наслідків становлять інтелектуальні ознаки умислу, а бажання або свідоме допущення наслідків вольову ознаку. Адміністративне правопорушення визнають вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії (бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення (самовпевненість), або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла передбачити (недбалість). Якщо поняття умислу пов`язано з психічним ставленням особи до свого діяння та його наслідків, то під час визначення необережності до уваги беруть лише ставлення до шкідливих наслідків.

Відповідно до п.2.3 «а» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан транспортного засобу, в тому числі і зовнішнє освітлення, зокрема освітлення номерного знаку.

Однією із головних умов притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП є встановлення суб`єктивної сторони складу правопорушення, яка полягає в наявності умислу. Тобто водій має усвідомлювати те, що він керує автомобілем з неосвітленим номерним знаком. Однак, якщо така ситуація виникає в дорозі, то водій, відповідно до п. 31.5 ПДР, має вжити всі можливі заходів для її усунення, а якщо зробити це неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту.

Отже, якщо така несправність виникла під час руху, і водій не знав про це, то така ситуація не є адміністративним проступком, відповідно і не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. Водій не може контролювати справність освітлення номерного знаку під час руху, адже, знаходячись за кермом, він фізично не може передбачити несправність освітлення номерного знака, що розміщений на кузові автомобіля.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 на момент його зупинки працівниками поліції усвідомлював те, що він керує автомобілем з неосвітленим номерним знаком.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.1ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Жодних належних та достатніх доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП відповідачем надано не було.

Суд звертає увагу, що не може бути підтвердженням порушення позивачем ПДР України лише сама постанова серії ЕНА №2056509 від 02.05.2024, оскільки лише опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Також, 26.04.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, оскільки доказів вини позивача у вчиненні правопорушення відповідачем не надано, то в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Окрім того, як вказує позивач, при винесенні оскаржуваної постанови інспектором поліції був грубо порушений визначений Інструкцією порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема йому не було роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та не оголошено зміст постанови.

Відповідно до ст.19Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачу під час розгляду інспектором поліції адміністративної справи були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Відповідачем до суду такі докази не надані.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

За таких обставин, інспектором поліції в ході притягнення позивача до адміністративної відповідальності було не дотримано вимоги ст.7 КУпАП щодо здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, що обмежило ОСОБА_1 в повній мірі реалізувати надані йому законом права.

Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні і беззаперечні докази наявності в діях особи на яку накладено адміністративне стягнення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, то факт умисного вчинення ним вказаного правопорушення є недоведеним, сумнівним, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується на користь Позивача.

Відповідно до положень ч.6 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За принципом презумпції невинуватості, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення Позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Відповідач, відповідно до ст.78 КАС України, не надав доказів в обґрунтування складання оскаржуваної постанови та скоєння позивачем порушення ПДР України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова Відповідачем прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому Позов підлягає до задоволення.

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до рядового поліції Миронова Олександра Сергійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати Постанову винесену рядовим поліції 1 взводу 3 роти 3 батальйон полк -2 Управління патрульної поліції в місті Києві Мироновим Олександром Сергійовичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2056509від 02.05.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121-3 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І.А. Галась