Справа № 280/3091/24
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ СУДОВОГО КОНТРОЛЮ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВОГО РІШЕННЯ

31 липня 2024 рокуСправа № 280/3091/24 м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянув в порядку письмового провадженні заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №280/3091/24 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Ісаєвої Наталії Сергіївни (вул. Святого Миколая, буд. 39/3, м. Запоріжжя, 69063), до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, 54008) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.06.2024 по справі №280/3091/24, яке набрало законної сили 05.07.2024, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задоволено частково: визнане протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №2338/03-16 від 06.02.2024 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 30.01.2024 переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3733-ХІІ, з урахуванням розміру пенсії - 60 відсотків заробітної плати зазначеної в довідках ГУ ДПС у Запорізькій області від 30.01.2024 №25 та від 30.01.2024 №26.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Крім того, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати: зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. та з надання професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 5000,00 грн.

15.07.2024 у справі видані виконавчі листи.

25.07.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшло клопотання стягувача про встановлення судового контролю за виконанням зазначеного судового рішення. В обґрунтування заяви стягувач зазначає, що боржником судове рішення не виконане в повному обсязі, зокрема, в частині визначення розміру пенсії стягувача - 60 відсотків заробітної плати зазначеної в довідках ГУ ДПС у Запорізькій області від 30.01.2024 №25 та від 30.01.2024 №26, відповідачем використані інші довідки для визначення розміру пенсії, внаслідок чого пенсія зменшилась майже на 2000 грн.

29.07.2024 від стягувача до суду надійшло доповнення до клопотання про встановлення судового контролю, до якого додані розрахунки розміру пенсії стягувача та боржника.

За приписами ч. 3 ст. 166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Враховуючи те, що дана справа була розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за необхідне розглянути заяву стягувача в письмовому провадженні.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Підпунктом 15.16 пункту 15 розділу VIІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи суд видає виконавчі документи в паперовій формі.

За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження судом не встановлено факту звернення стягувача до органів державної виконавчої служби щодо примусового виконання судового рішення.

Суд зазначає, що ч. 1 ст. 382 КАС України суду надане право зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, при цьому, на думку суду, таке право повинно реалізовуватися у випадках невиконання відповідним суб`єктом владних повноважень судового рішення.

В силу приписів ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» перевірка виконання судового рішення входить до компетенції виконавця, який вчиняє виконавчі дії у відповідному виконавчому провадженні.

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа. Згідно з ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За приписами ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначена процедура виконання рішення немайнового характеру, яка за своїм змістом є подібною до судового контролю, про встановлення якого подане клопотання. При цьому процедури у разі невиконання рішення, визначені в ст. 63 зазначеного Закону та в ст. 382 КАС України, є подібними.

Крім того, з аналізу норм ст. ст. 382, 383 КАС України вбачається, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (ст. 382 КАС України), визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України) та оскарження рішень дій чи бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця (ст. 287, ч. 8 ст. 382 КАС України).

Враховуючи наведене, суд відповідно до ст.382 КАС України не вбачає необхідності зобов`язувати відповідача (боржника) подати звіт про виконання судового рішення, оскільки подібні процедури повинні реалізовуватися в межах виконавчого провадження державним виконавцем, в порядку ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому суд зазначає, що доказів звернення стягувача до державного виконавця щодо примусового виконання судового рішення судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 241, 243, 248, 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №280/3091/24.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України, та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. ст. 292-297 КАС України, з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Суддя Р.В. Кисіль