Справа № 480/12528/23
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа - Комунальне некомерційне підприємство "Клінічна лікарня №5" Сумської міської ради, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо незарахування під час здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2022 року, згідно з ч. 4. ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу, період роботи з 01.04.2022 по 30.11.2022;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу для перерахунку пенсії, згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період його роботи з 01.04.2022 по 30.11.2022, та, взявши до уваги заробітну плату, яка збільшилась з моменту останнього перерахунку, з метою отримання пенсії у належному розмірі, та виплатити недоотримані грошові кошти, визначені за результатом перерахунку пенсії.
Ухвалою суду від 30.11.2023 у задоволенні клопотання позивача про залучення у якості третьої особи Комунальне некомерційне підприємство "Клінічна лікарня №5" Сумської міської ради відмовлено, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є пенсіонеркою, яка працює в Комунальному некомерційному підприємстві «Клінічна лікарня №5» Сумської міської ради на посаді сестри медичної палатної терапевтичного відділення на 0,1 ставки, з 13.01.1981 року по теперішній час, що підтверджується довідкою з місця роботи. Також відомості про роботу на вище вказаній посаді містяться у трудовій книжці Позивача.
За електронною базою даних про одержувачів пенсій у Сумській області, Позивачу з 17.04.2016 була призначена пенсія за віком, після призначення якої останній продовжує працювати на вище вказаній посаді в КНП «Клінічна лікарня №5» СМР.
25.07.2023 Позивач звернувся до Відповідача через веб-портал електронних послуг із заявою про здійснення перерахунку пенсії, згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV).
Заява була опрацьована за принципом екстериторіальності та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення, яким відмовлено у перерахунку пенсії та повідомлено, що ОСОБА_1 проведено перерахунок з 01.12.2022. відповідно до ч. 4 ст. 42 Закон № 1058-ІV, з врахуванням страхового стажу по 31.03.2022. Враховуючи, що після попереднього перерахунку не пройшло 2 календарних роки та не набуто 24 місяці страхового стажу, в перерахунку пенсії Позивачу відмовлено.
Також у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 23.08.2023 зазначено, що «За електронною базою даних про одержувачів пенсій у Сумській області, Позивачу з 17.04.2016 була призначена пенсія за віком та після її призначення продовжує працювати. За результатами заяви, поданої Позивачем 22.11.2022, проведений перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу по 31.03.2022 та становить 45 років 07 місяців та 16 днів».
Отже, Позивачу стало відомо саме з відповіді на адвокатський запит, що перед поданням заяви про перерахунок пенсії, відповідний перерахунок був здійснений за заявою від 22.11.2022 із врахуванням стажу по 31.03.2022, а не по 30.11.2022.
Позивач категорично не погоджується з періодом страхового стажу, взятий для перерахунку пенсії, адже він працював у період з 31.03.2022 по 01.12.2022, отримував заробітну плату, з яких були вирахувані єдині страхові внески, що не було враховано Відповідачем для повного перерахунку пенсії.
При цьому, позивачка просить врахувати, що заробітна плата позивача збільшилась з моменту здійснення перерахунку, що також значно впливає на розмір пенсії під час її перерахунку.
Позивачка вважає бездіяльність відповідача протиправною, оскільки для здійснення перерахунку зараховується стаж не за всі останні 24 місяці з моменту попереднього перерахунку. При проведенні перерахунку пенсії зарахований лише страховий стаж.
Такий перерахунок порушує її право на отримання пенсії, у передбаченому чинним законодавством розмірі, а тому звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 30.11.2023 у задоволенні клопотання про залучення до участі у якості третьої особи Комунального некомерційного підприємства "Клінічна лікарня №5" Сумської міської ради відмовлено, відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідачу копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано до електронного кабінету через систему "Електронний суд", документ доставлено до електронного кабінету 01.12.2023 (а.с. 187).
У встановлений судом строк відповідач відзив не надав.
Ухвалою суду від 09.05.2024р. залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у якості співвідповідача до участі у даній справі .
Відповідач-2 звертає увагу суду, що останній перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 42 Закону № 1058-ГУ проводився на підставі заяви позивачки від 22.11.2022. Згідно даних персоніфікованого обліку до страхового стажу зараховано всі періоди відповідно до сплати страхових внесків.
Крім того, відповідач-2 звертає увагу суду на те, що при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 22.11.2022 в індивідуальних відомостях були відсутні дані про сплату страхових внесків за період з 01.04.2022 по 30.11.2022. Відтак, відсутні підстави для врахування при обчисленні пенсії позивачки стажу та заробітної плати за вказаний період.
Отже, на переконання відповідача-2, в діях органів Пенсійного фонду України не вбачається будь-якої неправомірності при обчисленні розміру страхового стажу позивачки.
Враховуючи вищевикладене відповідач-2 вважає, що позовні вимоши не підлягають задоволенню.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:
Судом встановлено, що з 17.04.2016 позивачці - ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком, після призначення якої останній продовжує працювати в КНП «Клінічна лікарня №5» СМР на посаді сестри медичної палатної терапевтичного відділення на 0,1 ставки, з 13.01.1981 року по теперішній час (до позову додано довідку з місця роботи). Також відомості про роботу на вище вказаній посаді містяться у трудовій книжці Позивачки (копія у справі).
25.07.2023 Позивачка звернулася до Відповідача через веб-портал електронних послуг із заявою про здійснення перерахунку пенсії, згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV).
Заяву було опрацьовано за принципом екстериторіальності та винесено рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. За результатами розгляду такої заяви Позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії.
Рішення про відмову Позивач не отримував, у зв`язку з чим адвокатом Пєтуховим А.Ю. в інтересах Позивача, були направлені адвокатські запити щодо встановлення причин відмови у перерахунку пенсії та чи здійснювались взагалі такі перерахунки.

У відповідь на адвокатські запити Позивачу надано лист-відповідь від 23.08.2023, до якого додано рішення про відмову в перерахунку пенсії від 27.07.2023.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №43 від 27.07.2023 відмовлено ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії, оскільки після попереднього перерахунку не минуло 2 календарних роки та не набуто 24 місяці страхового стажу. Також, відповідач у рішенні від 27.07.2023р. зазначає, що при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 22.11.2022 в індивідуальних відомостях були відсутні дані про сплату страхових внесків за період з 01.04.2022 по 30.11.2022. Відтак, відсутні підстави для врахування при обчисленні пенсії позивачки стажу та заробітної плати за вказаний період.

Також у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 23.08.2023 зазначено наступне:

«За електронною базою даних про одержувачів пенсій у Сумській області, Позивачу з 17.04.2016 була призначена пенсія за віком та після її призначення продовжує працювати. За результатами заяви, поданої Позивачем 22.11.2022, проведений перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу по 31.03.2022 та становить 45 років 07 місяців та 16 днів».

Отже, Позивачу стало відомо саме з відповіді на адвокатський запит, що перед поданням заяви про перерахунок пенсії, відповідний перерахунок був здійснений за заявою від 22.11.2022 із врахуванням стажу по 31.03.2022, а не по 30.11.2022.

Позивач категорично не погоджується з періодом страхового стажу, взятий для перерахунку пенсії, адже він працював у період з 31.03.2022 по 01.12.2022, отримував заробітну плату, з яких були вирахувані єдині страхові внески, що не було враховано Відповідачем для повного перерахунку пенсії.

При цьому заробітна плата Позивача збільшилась з моменту здійснення перерахунку, що також значно впливає на розмір пенсії під час її перерахунку.

Така бездіяльність Відповідача є протиправною, оскільки для здійснення перерахунку зараховується стаж не за всі останні 24 місяці з моменту попереднього перерахунку. При проведенні перерахунку пенсії зарахований лише страховий стаж.

Позивачка, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до страхового стажу, періоду роботи з 01.04.2022 по 30.11.2023, звернулася до суду за захистом порушеного права.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно зі статтею 7 Закону № 1058 загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема за таким принципами:

законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

обов`язковості страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством, а також осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців;

заінтересованості кожної працездатної особи у власному матеріальному забезпеченні після виходу на пенсію;

рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу);

державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом;

відповідальності суб`єктів системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

За змістом частини першої статті 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначається, зокрема пенсія по віком.

Згідно із частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Періоди, з яких складається страховий стаж визначено статтею 24 Закону № 1058.

Відповідно до норм частини 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом першим частини другої, абзацом першим частини третьої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону № 1058.

Так, абзацом 1 частини 1 статті 20 Закону № 1058 передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до частини 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з частиною 10 статті 20 Закону № 1058 якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Нормами статті 106 Закону № 1058 передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

У постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 20 березня 2019 року у справі № 688/947/17, від 30 вересня 2019 року у справі № 316/1392/16-а, від 27 травня 2021 року у справі № 343/659/17 Верховний Суд вказав, що за загальним правилом несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Разом з тим, досліджуючи зміст листа ГУ ПФУ в Сумській області від 23.08.2023 (а.с.21) та рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області №43 від 27.07.2023 , суд зазначає, що позивачу до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.04.2022 по 30.11.2023 в Комунальному некомерційному підприємстві Клінічна лікарня №5 Сумської міської ради на посаді сестри медичної палатної терапевтичного відділення.

У той же час, з наданих до матеріалів справи документів, відповідачем повідомлено, що до страхового стажу не зараховано період з 01.04.2022 по 30.11.2023, оскільки згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу, сплата внесків за період з 01.04.2022 по 30.11.2023 була відсутня.

Вказано, що абзацом 7 пункту 4.3 Порядку передбачено, що у разі якщо відомості про нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за місяць, що передує місяцю подання особою заяви про перерахунок пенсії згідно частини четвертої статті 42 Закону надійшли протягом чотирьох місяців з дня звернення особи за перерахунком пенсії орган, що призначає пенсію, протягом місяця з дня надходження цих відомостей, переглядає прийняте рішення. При цьому, якщо за результатами перегляду рішення про призначення пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі здійснюється з місяця, наступного за місяцем надходження відомостей. Рішення про перерахунок пенсії переглядається на найбільш вигідних умовах відповідно до частини четвертої статті 42 Закону.

Посилаючись на норми вказаного порядку, відповідач пояснив, що оскільки відомості про нарахування та сплату єдиного внеску надійшли за межами строку, передбаченого вищезазначеним пунктом, то для перегляду рішення про перерахунок пенсії підстави були відсутні.

При цьому, суд зазначає, в матеріалах справи наявні платіжні інструкції за період з 01.04.2022 по 30.11.2023 про сплату КНП Клінічна лікарня №5 СМР єдиного соціального внеску (а.с.25-172).

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача щодо зарахування спірного періоду до страхового стажу, оскільки аналіз норм статті 24 Закону № 1058 дає підстави дійти висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. В той же час обов`язок щодо нарахування та сплати страхових внесків відповідно до Закону № 1058 покладений на підприємство-страхувальника.

Порушення ж підприємством-страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку з чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише для самого підприємства-страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) і не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді незарахування до страхового та пільгового (підземного) стажу періоду роботи протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески.

Таким чином, позивач не може бути позбавлена права на зарахування періоду роботи з 01.04.2022 по 30.11.2023 в КНП Клінічна лікарня №5 СМР до страхового стажу.

Враховуючи, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.07.2023р. ГУ УПФУ в Хмельницький області було не зараховано спірний період до страхового стажу, суд приходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №43 від 27.07.2023 про відмову у перерахунку пенсії позивачки згідно ч.4 ст.42 Закону №1058 є передчасним та підлягає скасуванню.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, а також з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З огляду на викладене суд уважає, що у даному випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від №43 від 27.07.2023, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи на посаді з 01.04.2022 по 30.11.2023 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.07.2023 з урахуванням висновків суду.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок з урахуванням заробітної плати, яка збільшилась з моменту останнього перерахунку та виплатити недоотримані грошові кошти, визначені за результатом перерахунку пенсії, суд зазначає, що на час розгляду даної справи відповідачем не проведений жодний перерахунок, оскільки відповідачем взагалі заперечується право позивача на врахування при перерахунку пенсії спірного періоду (з 01.04.2022 по 30.11.2023), у зв`язку з чим неможливо стверджувати про наявність підстав (сум) для виплати вказаної заборгованості. У зв`язку з викладеним, позовні вимоги у даній частині не підлягають задоволенню, як передчасні.

Враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогами у розмірі 536, 80 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №43 від 27.07.2023 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи на посаді з 01.04.2022 по 30.11.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.07.2023 з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Чекірди Гната, 10, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29000, ) судовий збір в сумі 536,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець