Справа № 400/5155/24
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/5155/24

Перша інстанція: суддя Ярощук В.Г.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання провести донарахування і виплату грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань,

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу за період з 28.02.2022 по 30.04.2024 грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023, Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік на 01.01.2024, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова № 704);

- зобов`язання відповідача провести нарахування та виплатити позивачу за період з 28.02.2022 по 30.04.2024 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023, Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік на 01.01.2024, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;

- визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування на не виплати позивачу грошової компенсації за невикористанні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2022, 2023 та 2024 роки виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023, Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік на 01.01.2024, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;

- зобов`язання відповідача провести нарахування та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористанні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2022, 2023 та 2024 роки виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023, Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік на 01.01.2024, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;

- визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 та 2024 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023, Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік на 01.01.2024, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;

- зобов`язання відповідача провести нарахування та виплатити позивачу грошову допомогу на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 і 2024 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023, Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік на 01.01.2024, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;

- визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023 і 2024 роки у розмірі місячного грошового забезпечення виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023, Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік на 01.01.2024;

- зобов`язання відповідача провести нарахування та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023 і 2024 роки у розмірі місячного грошового забезпечення виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023, Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік на 01.01.2024;

- визнання протиправними дій відповідача щодо не врахування під час складання грошового атестату позивачу розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023, Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік на 01.01.2024 за період з 28.02.2022 по 30.04.2024;

- зобов`язання відповідача виготовити та направити позивачу грошовий атестат виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023, Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік на 01.01.2024 за період з 28.02.2022 по 30.04.2024;

- визнання протиправними дій відповідача щодо невидачі позивачу довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704 за період з 28.02.2022 по 30.04.2024;

- зобов`язання відповідача виготовити та направити позивачу довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023, Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік на 01.01.2024 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704 за період з 28.02.2022 по 30.04.2024;

- визнання протиправними дій відповідача щодо невидачі позивачу довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Додаток 8 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (пункт 3 розділу ІІ), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 № 10-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704 за період з 28.02.2022 по 30.04.2024;

- зобов`язання відповідача виготовити та направити позивачу довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Додаток 8 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (пункт 3 розділу ІІ), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 № 10-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023, Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік на 01.01.2024на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704 за період з 28.02.2022 по 30.04.2024.

03.06.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надав позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду у справі № 400/5155/24 в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 31.12.2023.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 11.06.2024 про поновлення строку звернення до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративною позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 .

Позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 повернута в частині таких позовних вимог, а саме щодо:

визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу за період з 19.07.2022 по 31.12.2023 грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;

зобов`язання відповідача провести нарахування та виплатити позивачу за період з 19.07.2022 по 31.12.2023 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;

визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки, які були нараховані та виплачені йому в період з 19.07.2022 по 31.12.2023, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;

зобов`язання відповідача провести нарахування та виплатити позивачу грошову допомогу на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки, які були нараховані та виплачені йому у період з 19.07.2022 по 31.12.2023, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;

визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023 роки, які були нараховані та виплачені йому у період з 19.07.2022 по 31.12.2023, у розмірі місячного грошового забезпечення виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023;

зобов`язання відповідача провести нарахування та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023 роки, які були нараховані та виплачені йому в період з 19.07.2022 по 31.12.2023, у розмірі місячного грошового забезпечення виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та направити справу в цій частині для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що затримки зі зверненням до суду з його боку обумовлена тим, що він з лютого 2022 року по теперішній час проходить військову службу.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач, послався на правомірність оскаржуваного рішення та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В мотивувальній частині ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі № 400/5155/24 суд закцентував увагу на тому, що у період з 28.02.2022 по 30.04.2024 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 військовій частині Повітряних Сил Збройний Сил України, місцем постійної дислокації якої є населений пункт, в якому він постійно проживає, і територія якого за весь час широкомасштабного вторгнення не відносилася ні до території, на якій ведуться бойові дії, ні до території, можливих бойових дій.

Крім цього, позивач займав офіцерську посаду в штабі (управління) військової частини НОМЕР_1 .

Вказане вище підтверджується наказами командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.02.2022 № 48 та від 30.04.2024 № 107.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що в період проходження позивачем військової служби у нього була можливість вчасно звернутися до суду з цим адміністративним позовом.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 233 КАС України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року), працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Згідно ч. 2 ст. 233 КАС України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно ч. 1 ст. 233 КАС України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 233 КАС України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Згідно п. 1 глави XIX КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Так, з аналізу вищевикладених норм права вбачається, що на момент виникнення спірних правовідносин, а саме станом на 24 лютого 2022 року, право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати не обмежувалось будь-яким строком.

В свою чергу, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, обмежено право на звернення до суду для вирішення трудового спору тримісячним строком.

Між тим, з огляду на принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що поширення дії ч. 1 ст. 233 КЗпП України, в редакції ЗУ №2352-IX від 01 липня 2022 року, тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Крім того, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення ст. 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч. 2 та ч. 5 ст. 122 КАС України.

Тому, колегія суддів формує висновок, що до 19 липня 2022 року строк звернення з цим позовом до суду не був обмежений будь-яким строком.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 06 квітня 2023 року, що ухвалена у зразковій справі № 260/3564/22.

При цьому, позивач зазначає, що факт проходження ним військової служби, який підтверджується довідкою, є поважною підставою для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

В свою чергу, апеляційний суд погоджується з доводами позивача про те, що проходження військової служби може ускладнити та навіть унеможливити можливість вчасного звернення до суду.

Між тим, як зазначає позивач та як вбачається з наданих до суду доказів, позивач проходить військову службу з лютого 2022 року.

При цьому, окрім загальних посилань на факт проходження військової служби, позивачем не надано суду доказів, якими безпосередньо підтверджуються його доводи про неможливість звернення до суду.

Водночас будь-яких доказів того, що за весь період проходження ним військової служби з 28.02.2022 по 30.04.2024 він покидав межі населеного пункту, який є пунктом постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 і одночасно місцем його проживання, до суду надано не було.

З іншого боку, позивачем не зазначено, які саме обставини проходження військової служби, що перешкоджали зверненню до суду з даним адміністративним позовом, надали позивачу можливість звернутись до суду з даним адміністративним позовом.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність повернення позовної заяви позивача, в частині зазначених позовних вимог.

Відтак, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод для звернення до суду позивача упродовж встановленого законом строку, а наведені позивачем обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, носять суб`єктивний характер, а отже не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Відповідно дост.123 КАС Україниу разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду не є поважними, суд зобов`язаний повернути позовну заяву позивачу (залишити таку без розгляду).

За встановлених фактичних обставин та враховуючи наведені вище правові норми у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви в частині позовних вимог, оскільки така подана з пропуском строку, а наведені причини не є поважними.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 294, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі № 400/5155/24 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 30.07.2024

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький