Справа № 240/3527/24
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3527/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Капинос Оксана Валентинівна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

24 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Мойсюка М.І ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Церсаніт Мінералз" на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Церсаніт Мінералз" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішеннь,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Церсаніт Мінералз" звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.01.2023 №5 та №5.

Разом з позовом позивач подав клопотання про поновлення строку на звернення з позовом. Клопотання обгрунтоване тим, що на підставі проведеної перевірки ТОВ "Церсаніт Мінералз" контролюючим органом було складено акт перевірки №10188/06-30-07-05/42363718 від 15.11.2022 , який не був вручений та не був отриманий ТОВ "Церсаніт Мінералз". З вказаних причин було оскаржено спірні рішення до суду. Разом з тим, рішенням суду від 25.01.2024 у справі №240/28010/23 у задоволенні позову відмовлено. ТОВ "Церсаніт Мінералз" не мало об`єктивної можливості подати дану позовну заяву у встановлений процесуальний строк для оскарження ппр по суті встановлених порушень, оскільки ознайомилося зі змістом акту перевірки від 15.11.2022 №10188/06-30-07-05/42363718, який був наданий ГУ ДПС у Житомирській області у рамках іншої судової справи 18.12.2023 , лише у січні 2024 року.

Ухвалою від 26.02.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

В подальшому, розглянувши клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, у зв"язку з пропуском строку звернення до суду, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Церсаніт Мінералз" у справі "240/3527/24 залишено без розгляду на підставі частин третьої та четвертої статті 123 КАС України.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.

Суд, в порядку ст.311 КАС України, розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Залишаючи без розгляду позовну заяву позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що що з позовом представник позивача звернувся з пропуском шестимісячного строку звернення з позовом, а причини викладені у заяві про поновлення строку звернення з позовом є неповажними.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви позивача без розгляду.

Так, частинами першою, другою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальними нормами, якими встановлені окремий порядок захисту порушених прав платників податків, в тому числі і в судовому порядку, є норми Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Абзацами першим - третім пункту 56.18 визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Згідно з пунктом 58.19 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Застосування норм пунктів 56.18, 56.19 статті 56, пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України в системному зв`язку дає підстави для висновку, що нормою пункту 56.18 встановлено спеціальний строк на оскарження платником податків податкових повідомлень-рішень та інших рішень про нарахування грошових зобов`язань.

Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №160/11673/20 (постанова від 27.01.2022) сформував правовий висновок, що процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (без використання процедури досудового вирішення спору) становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25.01.2024 у справі № 560/7714/23.

В межах спірних правовідносин позивач оскаржує податкові повідомлення-рішення від 03.01.2023 №5 та №5. Разом з тим, у спірних правовідносинах процедура адміністративного оскарження не проводилися.

Відтак, у випадку судового оскарження податкових повідомлень-рішень без використання досудового порядку вирішення спору, строк звернення до суду визначається абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України і становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1204 від 28 грудня 2015 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за №124/28254) податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу.

Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.05.2022 у справі №810/3116/18 зазначено, що відповідно до пункту 42.2. статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

У постанові від 09.10.2018 у справі № 820/1864/17 Верховний Суд зазначив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Отже обов`язку контролюючого органу щодо направлення платнику податків, зокрема, акту перевірки та податкового повідомлення - рішення у спосіб, визначений статтями 42, 58 Податкового кодексу України, кореспондує також і обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції (у разі застосування пунктів 42.4, 58.3) від органів ДПС України.

У свою чергу, податкові повідомлення-рішення від 03.01.2023 №5 та №5 контролюючим органом направлено за податковою адресою підприємства 03.01.2023 відповідно до вимог ст. 42 Податкового кодексу України рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримані позивачем 11.01.2023, що його представником в судовому засіданні не заперечувалося.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

З урахуванням положень статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

В обґрунтування наявності підстав для поновлення строку на звернення до суду з вказаним позовом, позивач посилається на те, що на підставі проведеної перевірки ТОВ "Церсаніт Мінералз" контролюючим органом було складено акт перевірки №10188/06-30-07-05/42363718 від 15.11.2022 , який не був вручений та не був отриманий ТОВ "Церсаніт Мінералз". З вказаних причин було оскаржено спірні рішення до суду. Разом з тим, рішенням суду від 25.01.2024 у справі №240/28010/23 у задоволенні позову відмовлено. Товариство не мало об`єктивної можливості подати дану позовну заяву у встановлений процесуальний строк для оскарження ППР по суті встановлених порушень, оскільки ознайомилося зі змістом акту перевірки від 15.11.2022 №10188/06-30-07-05/42363718, який був наданий ГУ ДПС у Житомирській області у рамках іншої судової справи 18.12.2023 , лише у січні 2024 року.

Разом з тим, судом встановлено, що ТОВ "Церсаніт Мінералз" двічі зверталося до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.01.2023 №5, №5. Зокрема, вказані обставини підтверджуються оглянутими в судовому засіданні матеріалами адміністративних справ №240/11615/23 та 240/28010/23.

Згідно змісту позовних заяв у вказаних справах, як на підставу для звернення з позовом, позивач посилався на те, що складений відповідачем акт документальної позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності від 15.11.2022 не був вручений позивачу, в результаті чого ТОВ "Церсаніт Мінералз" було позбавлено змоги надати заперечення на складений контролюючим органом акт, і як наслідок сталося порушення прав платника податку.

В той же час, позов в справі №240/11615/23 був поданий 01.05.2023 представником позивача - адвокатом Касянчуком Сергієм Васильовичем, однак ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 позовна заява була повернута позивачу у зв`язку із не усуненням недоліків позовної заяви.

В подальшому позивач знову звернувся до суду з аналогічним позовом 27.09.2023. Позов був поданий представником - адвокатом Захарченком Вадимом Павловичем.

За наслідками розгляду справи №240/28010/23, Житомирський окружний адміністративний суд у рішенні від 25.01.2024 за адміністративним позовом ТОВ "Церсаніт Мінералз" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.01.2023 №5, №5 та від 02.11.2022 №5 дійшов висновку щодо доведеності належного виконання з боку Головного управління ДПС у Житомирській області обов`язку із направлення на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення копії акту перевірки та забезпечення права платника податків на подання заперечення на акт перевірки та додаткових доказів, а тому суд визнав, що контролюючим органом не допущено порушень статті 86 Податкового кодексу України.

Зокрема, даним судовим рішення встановлено, що підписаний посадовими особами Головного управління ДПС у Житомирській області другий примірник акту перевірки від 15.11.2022 №10188/06-30-07-05/42363718 був надісланий 16.11.2022 рекомендованим листом з повідомленням про вручення за юридичною (податковою) адресою позивача, а саме: 11725, вул. Чижевська,4, с.Чижівка, Новоград-Волинський р-н, Житомирська область.

Житомирська дирекція Акціонерного товариства "Укрпошта", у відповідь на запит представника відповідача №14649/6/06-30-07-05 від 21.12.2022, повідомила, що рекомендований лист №021 від 16.11.2022 з повідомленням про вручення на ім`я ТОВ "Церсаніт Мінералз", за адресою: 11725, с.Чижівка, вул.Чижевська,4 був вручений 30.11.2022 працівнику підприємства Коренчук Катерині у відділенні поштового зв`язку Зв`ягель-1, (індекс 11701). Повідомлення про вручення даного листа відправлене на адресу ГУ ДПС Житомирської області та вручене 29.12.2022 довіреній особі Вершіленко у відділенні поштового зв`язку Житомир-3 (індекс 10003).

В даному випадку суд вірно зазначив, що неотримання платником податків копії акту перевірки, надісланого контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, не свідчить про невиконання відповідачем обов`язку, встановленого податковим законодавством щодо своєчасного та належного надіслання акту перевірки у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі №820/1864/17 та постанові від 18 липня 2019 року в справі №0440/5993/18.

Докази оскарження вказаного судового рішення у порядку апеляційного провадження відсутні, з огляду на що дане судове рішення набрало законної сили у встановленому порядку.

При цьому суд вірно звернув увагу на ту обставину, що ні при подачі позовних заяв, ні в межах розгляду справ №240/11615/23 та 240/28010/23, позивачем жодного разу ні письмово, ні усно не було заявлено суду клопотання про витребування акту перевірки від 15.11.2022 №10188/06-30-07-05/42363718 у зв`язку із неможливістю його отримання від ГУ ДПС України в Житомирській області, хоча про його наявність і факт направлення позивачу достеменно було відомо ще в січні 2023 року, свідченням чого є лист ГУ ДПС України в Житомирській області від 27.01.2023 № 1390/6/06-30-07-05, який був наданий на звернення позивача від 19.01.2023.

Зокрема, у вказаному листі відповідач повідомив про направлення на адресу Товариства та вручення 11.01.2023 уповноваженій особі за довіреністю Коренчук акту перевірки.

Також встановлено, що заяву про ознайомлення з матеріалами справи №240/28010/23 представник апелянта подав суду 10.01.2024 та ознайомився зі справою 16.01.2024. Однак, будь-яких інших доказів, які б свідчили, що апелянт чи його представники в період з січня 2023 по січень 2024 року, тобто протягом року, вживали заходи для отриманні зазначеного акту до матеріалів справи не надано.

Таким чином, єдиною причиною пропуску звернення до суду з даним позовом є, на думку позивача, неотримання акту перевірки і як наслідок формування помилкової правової позиції підстав позову при попередніх зверненнях до суду, що слідувало з пояснень представника апелянта та стала зрозумілою після винесення рішення у справі №240/28010/23.

В даному випадку необхідно зазначити, що застосування скорочених строків при вирішенні судами спорів у податкових правовідносинах, установлених КАС України, зумовлено легітимною метою оперативного забезпечення настання правової визначеності для особи - платника податків та у діяльності суб`єктів владних повноважень - контролюючих органів, що кореспондується із встановленим алгоритмом і строками адміністрування податків для забезпечення належного виконання конституційного податкового обов`язку і має пропорційний характер, оскільки скорочення строку звернення не впливає на реалізацію особою права на судовий захист у зв`язку з достатністю часу на підготовку й оформлення правової позиції, ознайомлення з позицією контролюючого органу, залучення за потреби правових і фінансових консультантів, у той час, як скорочені строки забезпечують досягнення зазначеної мети й завдань функціонування податкової системи держави.

Відтак, як вже зазначалося, на момент звернення до суду з позовом (20.02.2024), Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.01.2022 у справі №160/11673/20 сформовано правовий висновок, що процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом першої інстанції правомірно враховано встановлені обставини у даній справі, що після набрання законної сили судовим рішенням у справі №240/28010/23, звернувшись з цим позовом лише 20.02.2024, апелянт допустив надмірне зволікання, не навів необґрунтованих причин та поважних обставин, які слугували підставою для звернення до суду з позовом лише 20.02.2024, а "помилковість" правової позиції при зверненні з попередніми позовами чи не отримання акту перевірки, за умови наявності реальної можливості його отримання шляхом заявлення суду відповідного клопотання, не може свідчити про об`єктивну неможливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, оскільки такі дії, на думку суду, залежали виключно від волі апелянта та його представників, які є професійними адвокатами.

З врахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції правомірно відхилив доводи представника апелянта про те, що він був позбавлений можливості оскаржити спірні рішення по суті встановлених порушень у встановлений строк з мотивів неотримання ним акту перевірки, висновки якого стали підставою для їх прийняття.

Таким чином, обставини, якими позивач обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду, суд вважає неповажними. Належних доказів на підтвердження існування інших обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, суду не надано

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 02.03.2020 у справі № 420/4352/19, від 13.04.2020 у справі № 520/11334/18, від 17.09.2020 у справі №186/1881/19, від 06.11.2020 у справі № 826/14116/18.

В свою чергу, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи №640/20314/20 (постанова від 02.12.2021), досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, при цьому такі обставини повинні бути підтверджені належним чином.

Правова позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №120/5780/20-а.

Згідно ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Беручи до уваги встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги в оскаржуваній відповідачем частині, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону ухвала Житомирського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Житомирського окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Церсаніт Мінералз" залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Мойсюк М.І