Справа № 320/35704/24
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

30 липня 2024 року Київ 320/35704/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Горобцової Я.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 в якій просить забезпечити позов ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України та ДОНЕЦЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО МЕДИЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ про визнання незаконними та скасування Рішення Міністерства охорони здоров`я України, оформленого Протоколом робочої наради з питань долучення Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету до Програми медичних гарантій у 2025 році під головуванням Міністра охорони здоров`я України Віктора Ляшка від 10.04.2024, а також Наказу ДОНЕЦЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО МЕДИЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ № 136 від 29.04.2024 «Про скорочення чисельності та штату працівників Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету» та Наказу ДОНЕЦЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО МЕДИЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ № 170 від 27.05.2024 «Про припинення діяльності Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету», до пред`явлення позову, шляхом:

- зупинення дії Рішення Міністерства охорони здоров`я України, оформленого Протоколом робочої наради з питань долучення Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету до Програми медичних гарантій у 2025 році під головуванням Міністра охорони здоров`я України Віктора Ляшка від 10.04.2024;

- заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії направленні на виконання Рішення Міністерства охорони здоров`я України, оформленого Протоколом робочої наради з питань долучення Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету до Програми медичних гарантій у 2025 році під головуванням Міністра охорони здоров`я України Віктора Ляшка від 10.04.2024;

- зупинення дії Наказу ДОНЕЦЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО МЕДИЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ № 136 від 29.04.2024 «Про скорочення чисельності та штату працівників Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету»;

- заборони ДОНЕЦЬКОМУ НАЦІОНАЛЬНОМУ МЕДИЧНОМУ УНІВЕРСИТЕТУ та будь-яким третім особам вчиняти будь-які дії направленні на виконання Наказу ДОНЕЦЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО МЕДИЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ № 136 від 29.04.2024 «Про скорочення чисельності та штату працівників Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету»;

- зупинення дії Наказу ДОНЕЦЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО МЕДИЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ № 170 від 27.05.2024 «Про припинення діяльності Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету»;

- заборони ДОНЕЦЬКОМУ НАЦІОНАЛЬНОМУ МЕДИЧНОМУ УНІВЕРСИТЕТУ та будь-яким третім особам вчиняти будь-які дії направленні на виконання Наказу ДОНЕЦЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО МЕДИЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ № 170 від 27.05.2024 «Про припинення діяльності Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету».

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що рішенням Міністерства охорони здоров`я України, оформленим Протоколом робочої наради з питань долучення Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету до Програми медичних гарантій у 2025 році під головуванням Міністра охорони здоров`я України Віктора Ляшка від 10.04.2024, серед іншого, зобов`язано в.о. ректора ДНМУ забезпечити припинення діяльності структурного підрозділу Донецького національного медичного університету НДІ «Травматології та ортопедії» ДНМУ МОЗ України.

Крім того, іншими положеннями вказаного вище Протоколу від 10.04.2024 на тих чи інших осіб покладено обов`язок вчинення додаткових дій, пов`язаних із припиненням Інституту, як структурного підрозділу ДНМУ.

У подальшому, Наказом ДНМУ від 29.04.2024 № 136 «Про скорочення чисельності та штату працівників Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету» вирішено п. 1 Наказу №136 «У зв`язку з змінами в організації виробництва і праці припинити діяльність Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету шляхом скорочення чисельності та штату його працівників з 31.07.2024 згідно з Додатком 1 до цього наказу».

Водночас, згадуваним вище Додатком 1 передбачено ліквідацію (скорочення) усіх введених штатним розписом (затвердженим Наказом ДНМУ від 19.04.2024 № 128) штатних одиниць у Інституті, у загальній кількості - 183 одиниці, у тому числі, і посад заявника.

Наказом ДНМУ від 27.05.2024 №170 «Про припинення діяльності Науково - дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету» фактично повторно вирішено «Припинити діяльність Науково-дослідного інститут травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету з 31.07.2024 року» (п. 1 Наказу № 170).

Іншими пунктами Наказу № 170 (п. 2-10) на посадових осіб Інституту, а також на посадових осіб ДНМУ вчергове покладено обов`язок вчинення тих чи інших дій, пов`язаних із припиненням Інституту, як структурного підрозділу ДНМУ.

Детально вивчивши вказане вище рішення Міністерства охорони здоров`я України, оформлене Протоколом від 10.04.2024, а також Накази ДНМУ №136 та №170, ОСОБА_1 вважає їх вочевидь протиправними, а отже такими, що підлягають скасуванню у судовому порядку.

Заявник зауважив, що позивач готує позовну заяву з вимогами до Міністерства охорони здоров`я України та Донецького національного медичного університету.

Заявник вказує, що припинення діяльності (ліквідація) Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії, як структурного підрозділу Донецького національного медичного університету на підставі незаконного рішення Міністерства охорони здоров`я України, оформленого Протоколом від 10.04.2024 та Наказів ДНМУ №136 та №170, до моменту ухвалення судового рішення у майбутній цивільній справі, призведе до втрати ОСОБА_1 займаних ним посад завідувача відділення артрології та ендопротезування, а також лікаря ортопеда-травматолога приймального відділення Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії, тобто, до безпідставного обмеження заявника у праві вільного вибору виду своєї діяльності (тобто, порушення права на працю), за відсутності для цього жодних законних підстав, а як наслідок і до неможливості захисту або поновлення заявником свого порушеного права у межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Вважає, що це істотно ускладнить або взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

Дослідивши викладені у заяві мотиви, а також з урахуванням поданих до заяви матеріалів, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи приписи ст. 154 КАС України суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Частиною 1, 2 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 КАС України).

Відповідно до положення ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, перевіряє чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Крім того, суд наголошує, що підстави щодо наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог.

Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 19.06.2018 у справі 826/9263/17.

Суд зазначає, що перевірка законності рішення Рішення Міністерства охорони здоров`я України, оформленого Протоколом робочої наради з питань долучення Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету до Програми медичних гарантій у 2025 році під головуванням Міністра охорони здоров`я України Віктора Ляшка від 10.04.2024, а також Наказу ДОНЕЦЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО МЕДИЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ № 136 від 29.04.2024 «Про скорочення чисельності та штату працівників Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету» та Наказу ДОНЕЦЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО МЕДИЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ № 170 від 27.05.2024 «Про припинення діяльності Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету» на час розгляду заяви про забезпечення позову до подачі позову, є фактично вирішенням справи по суті, а ухвалення рішення про забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, не відповідає меті інституту забезпечення позову.

Застосування судом заходів забезпечення позову, про які просить заявник, без з`ясування фактичних обставин справи означатиме надання судом передчасних правових оцінок по суті пред`явленого позову і ототожнюватиметься з фактичним задоволенням позову.

Суд звертає увагу на те, що заявник не надав доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, як і не обґрунтував причин неможливості захисту (поновлення) прав, свобод та інтересів заявника після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не розкрив у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав заявника у майбутньому, а також очевидність ознак протиправності рішень чи дій відповідача.

Заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі, та на які заявник посилається у заяві про забезпечення позову.

Суд наголошує на тому, що спосіб забезпечення позову, обраний позивачем, є фактично вирішенням справи по суті на період розгляду справи, що є неприпустимим.

Аналогічний правовий висновок викладений в абзаці 4 пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2, згідно із яким вказано, що судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Суд акцентує увагу на тому, що аргументи та доводи, покладені заявником в обґрунтування заяви про забезпечення позову до подачі позову є обґрунтуванням підстав незаконності Рішення Міністерства охорони здоров`я України, оформленого Протоколом робочої наради з питань долучення Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету до Програми медичних гарантій у 2025 році під головуванням Міністра охорони здоров`я України Віктора Ляшка від 10.04.2024, а також Наказу ДОНЕЦЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО МЕДИЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ № 136 від 29.04.2024 «Про скорочення чисельності та штату працівників Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету» та Наказу ДОНЕЦЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО МЕДИЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ № 170 від 27.05.2024 «Про припинення діяльності Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету», щодо оскарження яких він має намір подати позов.

Натомість в заяві про забезпечення позову, яка подана до подачі позову, не наведено обставин, які є підставою для забезпечення позову, а саме обставин, які б свідчили про існування вже очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, не обґрунтовано причин неможливості захисту (поновлення) прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не розкрито у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому, а також очевидність ознак протиправності рішень чи дій відповідача, тому суд вважає відсутніми підстави для задоволення даної заяви про забезпечення позову.

Виходячи з викладених заявником обставин та вищенаведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову до подачі позовної заяви не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 150-154, 243, 248 КАС України, суддя

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Я.В. Горобцова