Справа № 440/8200/24
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 липня 2024 рокум. ПолтаваСправа №440/8200/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши заяву представника позивача, адвоката Таранкової Олени Олегівни про поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду 08.07.2024 надійшов позов ОСОБА_1 , поданий адвокатом Таранковою Оленою Олегівною, до військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просив:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати та ненарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період його служби та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період його служби з 02.04.2019 по 10.05.2023;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати та ненарахування компенсації за неотримане речове майно за період його служби та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за неотримане речове майно за період його служби з 02.04.2019 по 10.05.2023;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати та ненарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати та ненарахування ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2022-2023 роки та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2022-2023 роки.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 позовну заяву залишено без руху з огляду на її невідповідність вимогам частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Для усунення недоліків позовної заяви позивачу надано строк упродовж десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Постановляючи зазначену ухвалу суд врахував висновки Верховного Суду, наведені у постановах від 20.11.2023 у справі №160/5468/23, від 08.05.2024 у справі №600/4133/22-а, від 20.06.2024 у справі №420/29265/23, та зазначив, що до позовних вимог ОСОБА_1 про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період його служби з 02.04.2019 по 18.07.2022 строк звернення не застосовується.

Водночас до позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 10.05.2023 слід застосовувати тримісячний строк звернення, визначений частиною другою статті 233 КЗпП України у редакції Закону №2352-IX.

Так само тримісячний строк звернення належить застосувати до вимог позивача про виплату йому одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, оскільки право на отримання таких виплат у позивача виникло в день звільнення з військової служби - 10.05.2023.

При цьому суд врахував, що відповідно до пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12.03.2020 (постанова Уряду від 11.03.2020 №211) та закінчився 30.06.2023 (постанова Уряду від 27.06.2023 №651).

Запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 30.11.2023 у справі №160/759/23.

Тож тримісячний строк звернення до суду з позовними вимогами за період з 19.07.2022 по 10.05.2023 був продовжений на період дії карантину, розпочав свій відлік 01.07.2023 та завершився 02.10.2023.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату грошової компенсації за неотримане речове майно, суд зауважив, що зазначена виплата не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 30.11.2020 у справі №480/3105/19.

Враховуючи визначену правову природу грошової компенсації за неотримане речове майно, спеціальним строком звернення до суду з цим позовом є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 23.06.2022 у справі №540/2001/21 та від 27.02.2023 у справі №560/8394/21.

Таким чином, строк звернення до суду з позовними вимогами про нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно становить один місяць та його слід рахувати з дня, наступного за днем звільнення позивача з військової служби, тобто з 11.05.2023.

Позивач з позовною заявою звернувся до суду 08.07.2024, тобто пропустив строк звернення в частині позовних вимог про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 10.05.2023; нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій; нарахування та виплату компенсації за неотримане речове майно.

25.07.2024 до суду надійшла заява представника позивача про поновлення строку звернення з цим позовом, в обґрунтування якої адвокат Таранкова О.О. зазначила, що позивач був звільнений з військової служби 10.05.2023, після чого займався оформленням інвалідності, що встановлена йому 20.06.2023. За твердженням представника позивача, ОСОБА_1 декілька разів особисто їздив до військової частини дізнатися про необхідні виплати, але письмово відповіді не отримував. 12.02.2024 йому був призначений адвокат відповідно до доручення №59 для надання безоплатної вторинної правової допомоги. 29.02.2024 був здійснений адвокатський запит на отримання інформації та довідки про здійснені виплати, 19.04.2024 було отримано відповідь від 10.04.2024 №1307.

Оцінюючи повідомлені представником позивача обставини, суд виходить з таких міркувань.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У постанові судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 указано, що строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У справі №240/12017/19 Верховний Суд презюмував, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Отже недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів і при зверненні до суду позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

Отож строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Повертаючись до обставин цієї справи суд повторює, що строк звернення до суду з позовними вимогами про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 10.05.2023, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а також компенсації за неотримане речове майно належить рахувати з дня, наступного за днем звільнення позивача з військової служби, тобто з 11.05.2023.

При цьому щодо позовних вимог про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 10.05.2023, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій такий строк становить три місяці (ч. 2 ст. 233 КЗпП України у редакції Закону №2352-IX); такий строк на підставі пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України був продовжений на період дії карантину, розпочав свій відлік 01.07.2023 та завершився 02.10.2023.

Водночас щодо позовних вимог про нарахування та виплату компенсації за неотримане речове майно строк звернення до суду становить один місяць (ч. 5 ст. 122 КЗпП України) та він завершився 10.06.2023.

Доводи представника позивача, наведені у заяві від 25.07.2024, загалом не утворюють достатніх підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Так, інвалідність позивачу встановлена 20.06.2023, що підтверджено довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №107293.

Доводи про неодноразові усні звернення позивача до командування військової частини не підтверджені документально.

До центру безоплатної правової допомоги з питання призначення адвоката позивач звернувся лише у лютому 2024 року, тоді як позовна заява разом з доданими до неї документами не містять доказів неможливості звернення ОСОБА_1 за правничою допомогою в розумний строк після звільнення з військової служби.

Верховний Суд у постанові від 09.02.2023 у справі №360/3398/21 наголосив, що відсутність у позивача юридичної освіти чи необізнаність з нормами законодавства мають суб`єктивний характер та не є достатньою підставою для поновлення процесуального строку (пункт 38).

Доводи представника позивача про необхідність звернення до відповідача з адвокатським запитом про надання документів щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служжби задля підготовки цього позову так само не свідчать про наявність дійсно непереборних, об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду, адже дії щодо витребування доказів у відповідача можливо вжити у ході підготовчого провадження у справі.

Так, відповідно до частини першої статті 179 КАС України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

За змістом частини другої статті 180 КАС України у підготовчому засіданні суд, окрім іншого: роз`яснює учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом, чи причини їх неподання; пропонує учасникам справи надати суду додаткові докази або пояснення; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових та електронних доказів за їх місцезнаходженням; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання; вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Представник позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду з цим позовом не навела посилань на дійсно непереборні обставини, що перешкоджали б ОСОБА_1 своєчасно звернутись до суду з цим позовом.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Позивач з військової служби звільнений 10.05.2023, з позовом до суду звернувся 08.07.2024, тобто через понад один рік після звільнення з військової служби.

Передбачений статтею 234 КЗпП України річний строк є присічним та після його сплину підстави для поновлення строків звернення до суду відсутні незважаючи на їх поважність.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним; воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг.

Зокрема, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не повинні перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Тож право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Суд наголошує, що поважними визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Натомість у цій справі позивач не вказав, які саме об`єктивні, поважні (непереборні) причини унеможливили звернення до суду у встановлений процесуальним законодавством строк.

Позивач не навів змістовних і вагомих доводів щодо вчинення ним усіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати його процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку; не довів, що в цій справі можливість вчасного подання ним позовної заяви не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від його волевиявлення. Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку позивача щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

За відсутності у матеріалах позову належних доказів, що свідчили б про наявність об`єктивних, непереборних обставин неможливості своєчасного звернення до суду з цим позовом, суд дійшов висновку, що строк звернення з цим позовом позивачем пропущений без наявності на те поважних причин.

Як наслідок, у задоволенні заяви представника позивача про поновлення цього строку належить відмовити.

У силу частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 10.05.2023, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а також компенсації за неотримане речове майно належить повернути ініціатору звернення.

Керуючись статтями 118, 122, 123, 169, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача, адвоката Тарнкової Олени Олегівни про поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 10.05.2023, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а також компенсації за неотримане речове майно - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, однак може бути оскаржена.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвалу суду не вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Олександр КУКОБА