Справа № 380/14507/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ В ЧАСТИНІ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

29 липня 2024 рокусправа № 380/14507/24

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача від 21 липня 2024 року про поновлення пропущеного строку звернення з позовом до суду у справі № 380/14507/24 за позовом ОСОБА_1 до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 242464,04 грн,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного щодо невидання нового грошового атестату та довідки про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 (надбавок, доплат, підвищень) та премії (за 24 місяці військової служби перед звільненням) для обчислення пенсії відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 (зі змінами) із зазначенням індексації грошового забезпечення та доплати до грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та 01.01.2021, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови КМ України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»);

- зобов`язати Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного видати новий грошовий атестат та нову довідку про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 про розмір грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням з військової служби (з урахуванням індексації грошового забезпечення за період з 03.01.2017 по 31.08.2021, грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 31.12.2020, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року та з 01.01.2021 по 31.08.2021, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року, доплати за науковий ступінь доктора наук за період з 01.03.2018 по 31.08.2021 у розмірі 25%, доплати за вчене звання доцента за період з 01.03.2018 по 04.09.2019 у розмірі 25% та доплати за вчене звання професора за період з 05.09.2019 по 31.08.2021 у розмірі 33% відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту») для подання її до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою скерування до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для здійснення перерахунку та виплати пенсії з 31.08.2021, направити їх до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою скерування до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для здійснення перерахунку та виплати пенсії з 31.08.2021;

- стягнути з Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні - невиплату індексації грошового забезпечення за період із 03.01.2017 по день фактичної виплати заборгованості індексації грошового забезпечення, грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби - 28.06.2024, перерахунку грошового забезпечення та вихідної допомоги при звільненні з військової служби, за період з 31.08.2021 по 28.06.2024 року із розрахунку 1332,22 гривень в день, усього 242464,04 грн за шість місяців із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Ухвалою судді від 12 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху та встановлено особі, що звернулася із позовною заявою, в десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки, у спосіб подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача середнього грошового забезпечення за несвоєчасну виплату при звільненні індексації грошового забезпечення за період з 03.01.2017 по 31.08.2021, доплати за науковий ступінь доктора наук за період з 01.03.2018 по 31.08.2021 у розмірі 25%, доплати за вчене звання доцента за період з 01.03.2018 по 04.09.2019 у розмірі 25%, доплати за вчене звання професора за період з 05.09.2019 по 31.08.2021 у розмірі 33% відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту», грошового забезпечення з 30.01.2020 по 31.08.2021, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, яка відбулася 19 грудня 2022 року, із належним обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку та надати суду докази, які відповідні обставини підтверджують.

На виконання вимог вказаної ухвали представник позивача 22 липня 2024 року подав через систему «Електронний суд» заяву від 21 липня 2024 року про поновлення пропущеного строку звернення з позовом до суду, яка мотивована тим, що правовідносини у цій справі виникли ще до прийняття Верховним Судом постанов від 28 червня 2023 року та від 07 вересня 2023 року, а відтак не повинні бути підставою для закриття провадження та залишення без розгляду заявлених позовних вимог з цієї підстави. Цей позов подано до суду протягом місяця з часу останньої виплати відповідачем перерахованого грошового забезпечення позивачу, а саме з дати повного розрахунку, тобто у межах строку, визначеного Законом. Також позивач покликається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 28 червня 2023 року у справі № 560/11489/22 та від 29 січня 2024 року у справі № 560/9586/22. Вважає, що саме ця остання практика повинна застосовуватись судами під час розгляду справ такої категорії.

З огляду на викладене просить суд поновити строк звернення до суду та продовжити розгляд справи № 380/14507/24.

Постановляючи цю ухвалу, суд зазначає таке.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Із врахуванням наведеного за загальним правилом спірні відносини, які виникли між сторонами у цій справі, пов`язані зі звільненням з публічної служби, тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норм спеціального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Указана правова позиція судді узгоджується в висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11 лютого 2021 року у справі № 240/532/20.

За усталеною судовою практикою вказаний місячний строк обчислюється з моменту проведення остаточного розрахунку із звільненою особою.

У цій справі позивач просить суд стягнути з відповідача середнє грошове забезпечення за несвоєчасну виплату при звільненні таких сум:

- індексації грошового забезпечення за період з 03.01.2017 по 31.08.2021, доплати за науковий ступінь доктора наук за період з 01.03.2018 по 31.08.2021 у розмірі 25%, доплати за вчене звання доцента за період з 01.03.2018 по 04.09.2019 у розмірі 25%, доплати за вчене звання професора за період з 05.09.2019 по 31.08.2021 у розмірі 33% відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту», грошового забезпечення з 30.01.2020 по 31.08.2021, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, які виплачені на виконання рішення суду у справі № 380/19539/21, 19 грудня 2022 року;

- одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням індексації грошового забезпечення за період із 03.01.2017 по 30.08.2021, доплати за науковий ступінь доктора наук за період з 01.03.2018 по 31.08.2021, доплати за вчене звання доцента за період з 01.03.2018 по 04.09.2019, доплати за вчене звання професора за період з 05.09.2019 по 31.08.2021, яка виплачена на виконання рішення суду у справі № 380/315/23, 28 червня 2024 року.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2022 року № 4-рп/2012 (у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями ст.ст. 117, 237-1 цього Кодексу), серед іншого, зазначив, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Отож, звернення до суду з позовом про стягнення середнього грошового забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України) обмежене строком, який, з уваги також на постанову Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 240/532/20 у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби визначений у ч. 5 ст. 122 КАС України і становить один місяць (з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів).

Спираючись на наведені міркування, суд вказує на те, що після фактичного розрахунку за зобов`язаннями з виплати 1) індексації грошового забезпечення за період з 03.01.2017 по 31.08.2021; 2) доплати за науковий ступінь доктора наук за період з 01.03.2018 по 31.08.2021 у розмірі 25%, доплати за вчене звання доцента за період з 01.03.2018 по 04.09.2019 у розмірі 25%, доплати за вчене звання професора за період з 05.09.2019 по 31.08.2021 у розмірі 33% відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту»; 3) грошового забезпечення з 30.01.2020 по 31.08.2021, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року; 4) одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням індексації грошового забезпечення за період із 03.01.2017 по 30.08.2021, доплати за науковий ступінь доктора наук за період з 01.03.2018 по 31.08.2021, доплати за вчене звання доцента за період з 01.03.2018 по 04.09.2019 та доплати за вчене звання професора за період з 05.09.2019 по 31.08.2021, позивач мав право звернутися до суду з вимогами про стягнення середнього грошового забезпечення на підставі ст. 117 КЗпП України, але реалізувати це право він міг протягом одного місяця, відколи відбувся фактичний розрахунок за кожною з означених складових частин грошового забезпечення.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі № 560/11489/22.

Як вже зазначено судом вище, індексація грошового забезпечення за період з 03.01.2017 по 31.08.2021, доплата за науковий ступінь доктора наук за період з 01.03.2018 по 31.08.2021 у розмірі 25%, доплата за вчене звання доцента за період з 01.03.2018 по 04.09.2019 у розмірі 25%, доплата за вчене звання професора за період з 05.09.2019 по 31.08.2021 у розмірі 33% відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту», грошове забезпечення з 30.01.2020 по 31.08.2021, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року виплачені позивачу на виконання рішення суду у справі № 380/19539/21 19 грудня 2022 року; одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби з урахуванням індексації грошового забезпечення за період із 03.01.2017 по 30.08.2021, доплати за науковий ступінь доктора наук за період з 01.03.2018 по 31.08.2021, доплати за вчене звання доцента за період з 01.03.2018 по 04.09.2019, доплати за вчене звання професора за період з 05.09.2019 по 31.08.2021 виплачена позивачу на виконання рішення суду у справі № 380/315/23 28 червня 2024 року.

З цим позовом до суду позивач звернувся 08 липня 2024 року.

Отже, позивач пропустив місячний строк звернення до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача середнього грошового забезпечення за несвоєчасну виплату при звільненні індексації грошового забезпечення за період з 03.01.2017 по 31.08.2021, доплати за науковий ступінь доктора наук за період з 01.03.2018 по 31.08.2021 у розмірі 25%, доплати за вчене звання доцента за період з 01.03.2018 по 04.09.2019 у розмірі 25%, доплати за вчене звання професора за період з 05.09.2019 по 31.08.2021 у розмірі 33% відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту», грошового забезпечення з 30.01.2020 по 31.08.2021, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, яка відбулася 19 грудня 2022 року.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача середнього грошового забезпечення за несвоєчасну виплату при звільненні одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням індексації грошового забезпечення за період із 03.01.2017 по 30.08.2021, доплати за науковий ступінь доктора наук за період з 01.03.2018 по 31.08.2021, доплати за вчене звання доцента за період з 01.03.2018 по 04.09.2019 та доплати за вчене звання професора за період з 05.09.2019 по 31.08.2021, яка відбулася 28 червня 2024 року, то в цій частині позивачем дотримано місячний строк звернення до суду із вказаними позовними вимогами.

Посилання представника позивача на те, що правовідносини у цій справі виникли ще до прийняття Верховним Судом постанов від 28 червня 2023 року та від 07 вересня 2023 року, а відтак не повинні бути підставою для закриття провадження та залишення без розгляду заявлених позовних вимог з цієї підстави, суд оцінює критично, позаяк після отримання від відповідача 19 грудня 2022 року сум грошового забезпечення, виплачених із порушенням строків, визначених статтею 116 КЗпП України, позивач не був позбавлений можливості на підставі статті 117 КЗпП України у місячний строк звернутися з позовом до суду з вимогами про стягнення середнього грошового забезпечення. У своїх постановах Верховний Суд не відступав від сформульованих ним висновків щодо застосування місячного строку звернення до суду з вимогами про стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасну виплату звільненому військовослужбовцю сум, належних йому при звільненні.

Щодо покликань представника позивача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 28 червня 2023 року у справі № 560/11489/22 та від 29 січня 2024 року у справі № 560/9586/22, які на його думку, повинні застосовуватись судами під час розгляду справ такої категорії суд зазначає таке.

Висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28 червня 2023 року у справі № 560/11489/22, суд на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України враховував як під час постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху від 12 липня 2024 року, так і враховує під час постановлення цієї ухвали.

Висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 29 січня 2024 року у справі № 560/9586/22, не є релевантним до розглядуваного питання, оскільки стосується порядку обрахунку розміру середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні, з огляду на зміни, внесені Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», до статті 117 КЗпП України.

Суд відзначає, що відповідно до змісту поданої на виконання вимог ухвали судді про залишення позовної заяви без руху заяви представник позивача вважає, що строк звернення до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача середнього грошового забезпечення за несвоєчасну виплату при звільненні сум грошового забезпечення, яка відбулася 19 грудня 2022 року, позивачем не пропущений, однак, водночас, просить суд поновити строк звернення до суду.

За загальним правилом поважними причинами пропуску строку звернення визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборним, та які не залежать від волевиявлення особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з позовом.

Однак представником позивача не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення позивача до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення Європейський Суд з прав людини виходить із такого: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Відповідно до частин першої, другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Ураховуючи те, що поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом представником позивача не зазначено, суд доходить висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень частини другої статті 123 КАС України та повернення позовної заяви позивачу в частині позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суддя,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 242464,04 грн повернути в частині позовних вимог, які стосуються стягнення з відповідача середнього грошового забезпечення за несвоєчасну виплату при звільненні індексації грошового забезпечення за період з 03.01.2017 по 31.08.2021, доплати за науковий ступінь доктора наук за період з 01.03.2018 по 31.08.2021 у розмірі 25%, доплати за вчене звання доцента за період з 01.03.2018 по 04.09.2019 у розмірі 25%, доплати за вчене звання професора за період з 05.09.2019 по 31.08.2021 у розмірі 33% відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту», грошового забезпечення з 30.01.2020 по 31.08.2021, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, яка відбулася 19 грудня 2022 року.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст.ст. 293-297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 29 липня 2024 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна