Справа № 400/6060/24
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 р. № 400/6060/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. у порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовомІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаЦентрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси), вул. Артилерійська, 18,м. Миколаїв,Миколаївська область, Миколаївський район, 54030,

провизнання дій протиправними щодо винесення постанови від 19.06.2024 ВП №74594690 та зобов`язання вчинити певні дії,

ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулась з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси), з вимогами:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), які виражаються у примусовому стягненні коштів з ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Постанови про стягнення виконавчого збору від 19.06.2024 (ВП №74595690);

- зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати винесену постанови в рамках виконавчого провадження №74595690 про стягнення виконавчого збору від 19.06.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з постановою державного виконавця від 19.06.2024 ВП №74595690 про стягнення виконавчого збору та просить її скасувати, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 на момент відкриття виконавчого провадження №74594690 не відмовлявся від добровільного виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2024 (яким рішення суду першої інстанції скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено частково) після винесення рішення судом касаційної інстанції. Також зазначив, що після отримання необхідного фінансування з Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, Миколаївським ЗВ ВСП 03.06.2024 року виконано постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2024 по справі №400/6182/23 у добровільному порядку та перераховано на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 28737,05 грн (із вирахуванням податків), що підтверджується платіжними інструкціями від 03.06.2024 №№316, 317, 318. З наведених підстав позивач вважає постанову про стягнення з боржника виконавчого збору протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач не проводив жодних виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду.

Відповідач подав до суду відзив на позов, у якому просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваної постанови. Не погоджується з позицією позивача про нездійснення виконавцем жодних виконавчих дій, оскільки діями, що спрямовані на примусове виконання рішення суду є винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій він зобов`язує (стимулює) боржника виконати рішення суду протягом десяти днів та перевірити виконання рішення у встановлений строк. Також вказує, що державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, як це передбачено частиною четвертою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження». Умовою для стягнення виконавчого збору (за виключенням визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) є початок примусового виконання, відкриття якого здійснюється з огляду на відповідний виконавчий документ. Після відкриття виконавчого провадження вже розпочинається примусове виконання рішення і, як наслідок, стягнення виконавчого збору. Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Ухвалою від 28.06.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд,

ВСТАНОВИВ:

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду скасовано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 по справі №400/6182/23 та прийнято нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

08.03.2024 року Миколаївським окружним адміністративним судом на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2024 по справі №400/6182/23 видано виконавчий лист.

Головним державним виконавцем Центрального ВДВС від 02.04.2024 було відкрито виконавче провадження № 74594690 за виконавчим листом виданого 08.03.2024 по справі №400/6182/23 та винесено постанову про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 збору, встановлено боржнику строк тривалістю 10 робочих днів для виконання рішення суду.

Листом від 05.06.2024 року позивач повідомив відповідача про виконання виконавчого листа виданого 08.03.2024 по справі №400/6182/23 та перераховано на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 28737,05 грн (із вирахуванням податків), що підтверджується платіжними інструкціями від 03.06.2024 №№316, 317, 318.

19.06.2024 року державним виконавцем Центрального ВДВС винесено постано про закінчення виконавчого провадження №74594690 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII).

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII).

Відповідно до ст. 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Як встановлено судом, 03.06.2024 ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснило перерахунок та виплату ОСОБА_1 коштів у сумі 28737,05 грн (із вирахуванням податків) на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2024 по справі №400/6182/23, що підтверджується платіжними інструкціями від 03.06.2024 №№316, 317, 318.

Частиною 9 статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII, разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Тобто у разі установлення державним виконавцем обставин фактичного виконання боржником судового рішення у повному обсязі до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, перший виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. І лише у такому випадку сума виконавчого збору не стягується з боржника.

Позивач же, виконав рішення суду добровільно після дати відкриття виконавчого провадження, а тому з огляду на викладене, постанова про стягнення виконавчого збору винесена згідно приписів статті 27 Закону №1404-VIII.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати у відповідності до положень ст. 139 КАС України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 241-245, 250, 287 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) (вул. Артилерійська, 18,м. Миколаїв,Миколаївська область, Миколаївський район, 54030, ідентифікаційний код 35065742) про скасування постанови - відмовити .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Днем подання апеляційної скарги є день її надходження до відповідного суду. Строк подання апеляційної скарги не може бути поновлено. Апеляційна скарга подається безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В. С. Брагар