Справа № 280/4464/24
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року Справа № 280/4464/24 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Територіального управління державної судової адміністрації України в Запорізькій області (проспект Соборний, 168, м. Запоріжжя. 69035, ),

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Територіального управління державної судової адміністрації України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (лист від 20.03.2024 № 08-04/1664) щодо відмови у видачі позивачу та надіслання до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідки для обчислення щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням розміру доплати за вислугу років з урахуванням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року по справі № 280/5383/21;

зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області направити позивачу та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідки для обчислення щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням розміру доплати за вислугу років з урахуванням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року по справі №280/5383/21.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області із заявою, в якій просив надати довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.08.2021 року, (справа № 280/5383/21) та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 11.11.2021 року при обчисленні доплати за вислугу років. Зазначає, що листом від 20.03.2024 року № 08-04/1664 Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області у задоволенні його заяви відмовило та вказало, шо він має право на доплату за вислугу років у розмірі 50 % посадового окладу як такому, що має стаж роботи понад 20 років, менше 25 років. Вважає дії відповідача щодо відмови у видачі довідок для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання протиправними. На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач позов не визнав. У письмовому відзиві від 07.06.2024 вх. № 26773 вказав, що станом на дату звільнення позивача у відставку розмір доплати за вислугу років не змінювався, оскільки станом на дату прийняття Постанови Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII стаж його роботи, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, становив 24 роки 05 місяців 12 днів (менше 25 років, у зв`язку з чим підстави для встановлення доплати за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу відсутні). Зазначає, що до стажу роботи позивача, який враховується для складання довідки про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді зазначається розмір доплати за вислугу років, територіальним управлінням зараховані періоди проходження строкової військової служби (02 роки 01 місяць 01 день) та стаж роботи на посаді слідчого (07 місяців 11 днів). Таким чином, предмет спору у цій частині відсутній. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 21.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/4464/24. Призначено розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

21.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області із заявою, в якій просив надати йому довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.08.2021 року, (справа № 280/5383/21) та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 11.11.2021 року при обчисленні доплати за вислугу років.

Листом від 20.03.2024 року № 08-04/1664 Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області повідомило, що відсутні підстави для надання позивачу довідки для обчислення щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням розміру доплати за вислугу років з урахуванням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року по справі № 280/5383/21.

Не погодившись з діями відповідача та з вимогою вчинити певні дії, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно частини 1 статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

У статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 (надалі Закон №1402-VIII).

У відповідності до частини 1 статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому відповідно до частини 2 статті 142 Закону №1402-VIII суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною 1 цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною 1 цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (частина 3 статті 142 Закону №1402-VIII).

Частинами 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання здійснюється у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

Згідно частини 5 статті 135 Закону №1402-VIII суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

З матеріалів справи вбачається, що ТУ ДСА у Запорізькій області сформовано та надано ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якої станом на 01.01.2021 його суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 113508,00 грн., у т.ч. посадовий оклад - 75672,00 грн., доплата за вислугу років - 37836,00 грн. Тож, ОСОБА_1 розраховано доплату за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу, як такому, що має стаж роботи понад 20 років.

Однак, позивач вважає, що відповідачем невірно розраховану доплату за вислугу років, без врахування рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року по справі № 280/5383/21.

Судом встановлено, що рішенням від 05 серпня 2021 року по справі № 280/5383/21, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді період проходження служби в лавах Радянської армії з 09 квітня 1986 року по 10 травня 1988 року (з них з 03 серпня 1986 року по 10 травня 1988 - 1 рік 09 місяців 23 дні на території Демократичної Республіки Афганістан, що розраховується у трикратному розмірі - 5 років 4 місяців 9 днів) та роботи на посаді слідчого, слідчого відділу №1 Ленінського РВ м. Запоріжжя, з 07 квітня 1993 року по 18 листопада 1993 року - 7 місяців 11 днів.

При цьому, предметом спору у справі № 280/5383/21 був стаж роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, а не стаж, що дає право на встановлення доплати за вислугу років.

Слід зазначити, що порядок обчислення суддівського стажу на дату призначення ОСОБА_1 на посаду судді визначався статтями 43 та 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ.

Згідно з ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ передбачалося, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Частиною 6 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ встановлювалося, що для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

З набуттям чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. 2453-VI вимоги до стажу роботи на посаді судді, як для доплати за вислугу років, так і для виходу судді у відставку прирівнюються, та регулювались ст.131 зазначеного Закону України, за змістом якої до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

На час звільнення позивача у відставку відносини регулювалися вже Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, відповідно до п. 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» якого, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, порядок обчислення стажу, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, та стажу роботи, який дає право на встановлення щомісячного довічного грошового утримання позивача є відмінними.

З огляду на викладене, висновки викладені у рішенні суду від 05 серпня 2021 року по справі № 280/5383/21 щодо стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, не є підставою для зміни розміру доплати за вислугу років у довідках про суддівську винагороду для обчислення довічного грошового утримання суддів у відставці.

Крім того, матеріали справи свідчать, що при формуванні відповідних довідок до стажу роботи позивача, який враховується при визначенні розміру доплати за вислугу років, територіальним управлінням зараховані періоди проходження строкової військової служби та стаж роботи на посаді слідчого, згідно з ч. 6 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ.

З огляду на викладене, суд висновує, що відсутні підстави вважати, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області невірно визначається розмір доплати за вислугу років ОСОБА_1 та зобов`язувати видати довідки для обчислення щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням розміру доплати за вислугу років, з урахуванням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року по справі №280/5383/21.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовної заяви, розподіл судових витрат на підставі ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління державної судової адміністрації України в Запорізькій області (проспект Соборний, 168, м. Запоріжжя. 69035, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 30.07.2024.

Суддя Л.Я. Максименко