Справа № 465/3172/24
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

30.07.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судового засідання Савченко А.К.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1775256 від 29.03.2024р., -

встановив:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягненння у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1775256 від 29.03.2024р. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 29.03.2024р. інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у Львівській області старшим лейтенантом ОСОБА_2 відносно нього, позивача, складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1775256. Згідно постанови, його, позивача, притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ч.5 ст.121 КУпАП за порушення п.2.3 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за те, що він, позивач, 29.03.2024р. о 15 год. 20 хв. керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, а також не пред"явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Вважає, що інспектором грубо порушено порядок складення постанови, при розгляді справи інспектором не досліджувалися докази у справі, не надали можливості скористатися правовою допомогою. Відтак, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

У відзиві на позовну заяву відповідач з позовними вимогами не погоджується, просить повністю відмовити у задоволенні позову у зв"язку з його безпідставністю. Зазначає, що обставин, які мали місце згідно оскаржуваної постанови, позивач керував транспортним засобом, будучи непристебнутим ременем безпеки, та відмовився пред"явити посвідчення водія, страховий поліс, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Інспектор, на підставі ч.2 ст.36 КУпАП об"єднав дані правопорушення в одну справу та виніс постанову за ч.5 ст.121 КУпАП.

Судовий розгляд здійснювався за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 229 КАС України.

Згідно з ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного його тексту.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 29 березня 2024 року інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ЕНА №1775256 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно постанови, 29.03.2024р. об 15 год. 20 хв. у місті Львові по вулиці Джерельна 57 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_1 з обладнаними засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, а також не пред"явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.2.3.в ПДР України.

Даною постановою позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 (п"ятсот десять) гривень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

П.1.3. ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

П.2.3.в ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів;

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з керуванням транспортним засобом з обладнаними засобами пасивної безпеки, будучи не пристебнутим ременем безпеки, а також не пред"явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу

Ч.5 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, є особа, яка керує цим транспортним засобом.

Судом переглянуто долучений до відзиву на позовну заяву диск з відеозаписом та встановлено, що у файлі під назвою "clip-0" час "clip-3" чітко зафіксовано те, що позивач перебував в транспортному засобі, будучи не пристебнутим ременем безпеки та не пред"явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу

З оскаржуваної постанови вбачається, що в такій зазначено прилади, на які здійснювалася відеофіксація подій, зокрема зазначено, що порушення зафіксовано на автореєстратор tesweltech 097 та нагрудний відеореєстратор 470558.

Відповідно до висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказано, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

За змістом статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відтак, суд вважає належним та допустимим доказом долучений до відзиву на позовну заяву диск з відеозаписом, оскільки він містить відеофіксацію подій за участю ОСОБА_1 , якому інкриміновано оспорювані ним порушення.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ч.1-2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч.1-2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписучи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналізуючи докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи, суд вважає, що в судовому засіданні знайшло своє повне підтвердження порушення позивачем вимог ПДР України, тому дії відповідача щодо складення оскаржуваної постанови були обґрунтованими і законними.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б містили підстави для задоволення адміністративного позову.

Жодних доказів, які б спростовували факт вчинення порушення, позивачем суду не надано, а наданий представником відповідача відзив на позовну заяву, підтверджує обставини, які узгоджуються із постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Щодо недотримання, на думку позивача, працівниками поліції процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то суд відхиляє такі твердження, оскільки вони не є предметом спору, та можуть вирішуватися в іншому судовому провадженні.

Суд вважає встановленим, що постанова у справі про адміністративне правопорушення в даному випадку винесена у межах повноважень відповідача в порядку та спосіб, визначений КУпАП, із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, статтями 9, 121, 245, 251, 280 КУпАП, статтями 9, 72-74, 77, 229, 241-246, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1775256 від 29.03.2024р. - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач 1: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: м. Львів, вул. Перфецького 19, ;

Відповідач 2: Головне управління Національної поліції у Львівській області, юридична адреса: м. Львів, пл. Генерала Григоренка, буд.3, .

Суддя В. Кузь