Справа № 140/29263/23
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2024-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/29263/23 пров. № А/857/23931/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Дмитрук В.В.), ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м.Луцьк 7 листопада 2023 року у справі №140/29263/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДПП Ресурс» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

19.09.2023 Товариствао з обмеженою відповідальністю «ДПП Ресурс» (далі-Товариство) звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 01.06.2023: № (В1) в частині завищення бюджетного відшкодування у розмірі 187258,33 грн та застосування 18725,80 грн штрафних санкцій; № (В3) в частині відмови у наданні бюджетного відшкодування на суму 697645,39 грн; № (В4) в частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 402291,63 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року позов задоволено частково та визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській від 01 червня 2023 року: № в частині відмови у бюджетному відшкодуванні на суму 3249059,45 грн та №, №. В решті позову відмовлено.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що щодо встановлених перевіркою розбіжності застосування коду УКТЗЕД відповідно до зареєстрованих податкових накладних, придбаного ТзОВ «ДПП Ресурс» у постачальників Філія «Любомльське лісове господарство» ДП «Ліси України» та ТОВ «ВЕРБА-ВВ» товару, то суд першої інстанції зазначив, що податкові накладні складалися не позивачем, а тому ТзОВ «ДПП Ресурс» не могло здійснити виправлення у податкових накладних. Отримані позивачем податкові накладні, складені вищезгаданими постачальниками відповідно до вимог діючого законодавства та зареєстровані в ЄРПН. Помилки в зазначенні коду УКТЗЕД в податковій накладній не можуть бути підставою для визнання господарської операції такою, що не відбулась, за умови, якщо така господарська операція підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку. Подані позивачем для перевірки та до суду первинні документи, підтверджують реальність господарських операцій між ТзОВ «ДПП Ресурс» та Філія «Любомльське лісове господарство» ДП «Ліси України», ТОВ «ВЕРБА-ВВ» щодо поставки товару. Щодо відображення задекларованих ТзОВ «ДПП Ресурс» у розрахунку бюджетного відшкодування (Додатку 3) за лютий 2023 року по ТОВ «КЕРБІС», то суд першої інстанції зазначив, що на виконання умов договору між Товариством та його контрагентом придбано матеріали та обладнання відповідно до специфікацій, що підтверджується первинними документами. Постачальником зареєстровано податкові накладні, до яких у відповідача зауважень не було. На виконання договору між Товариством та укладеним з ФОП ОСОБА_1 обладнання змонтовано в сонячну електростанцію, яка підготовлена та введена в експлуатацію. Відтак, позивачем суду надані первинні документи щодо реальності придбання та наявності сонячної наземної електростанції, протилежного відповідачем не доведено. Щодо відсутності права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 40 392,50 грн у зв`язку з віднесенням до складу податкового кредиту сум ПДВ по придбаним ТМЦ у ОСОБА_2 ), ТОВ «ПРАЙМ КЛІМАТ» 88), ТОВ «СЕРВІС КАНЦЕЛЯРІЯ» 80), ТОВ «УКРРЕНТ-ІНВЕСТ» 20), ДП «ВОЛИНСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР» ВАТ «ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ» 71), які відповідають п. 8 критеріїв ризиковості платника податку, то суд першої інстанції зауважив, що такий висновок контролюючого органу не може свідчити про відсутність вчинення господарської операції. Щодо безпідставного на думку відповідача задекларованого бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку в розмірі 1 290 грн, то суд зазначив, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Стосовно відмови в отриманні бюджетного відшкодування на суму 69 469,20 грн по контрагентах: ТОВ «ФОРЕСТ ОВ» на суму ПДВ 20 000,00 грн, Ковельське СЛАТ «ТУР» на суму ПДВ 12 650,00 грн, ОСОБА_3 на суму ПДВ 1 792,00 грн, ПП «ІОЛА» на суму ПДВ 7 305,20 грн, ТОВ «СІЛЬВЕСТРІС» на суму ПДВ 10 432,00 грн, ПП «СМЕРЕКА» на суму ПДВ 17 290,00 грн, за лютий 2023 року у зв`язку з тим, що податкові накладні отримані від постачальників товарів/робіт (послуг) станом на 28.02.2023 не оплачені то суд першої інстанції зазначив, що по ТОВ «ФОРЕСТ-ОВ» за договором оренди транспортних засобів мається кілька операцій, та заявлені суми до бюджетного відшкодування сплачені орендодавцеві. Судом встановлено, що Товариство оплату сум ПДВ, відносно яких заявлений податковий кредит до бюджетного відшкодування по контрагентах: Ковельське СЛАТ «ТУР» на суму ПДВ 12 650,00 грн, ОСОБА_3 на суму ПДВ 1 792,00 грн, ПП «ІОЛА» на суму ПДВ 7 305,20 грн, ТОВ «СІЛЬВЕСТРІС» на суму ПДВ 10 432,00 грн, ПП «СМЕРЕКА» на суму ПДВ 17 290,00 грн, за лютий 2023 року не підтверджено. Стосовно відмови у бюджетному відшкодуванні на рахунок платника у банку у податковій декларації за лютий 2023 року на суму ПДВ 213 897,29 грн, з підстав не підтвердження використання щебню базальтового та піску щільного природного придбаного від постачальників АТ «Українська залізниця» та ОСОБА_3 в оподаткованих операціях, по яких заявлено до бюджетного відшкодування суму ПДВ 213 897,29 грн. то суд зазначив, що на виконання укладених договорів контрагенти поставили Товариству щебеневу продукцію в асортименті, про що постачальниками складені податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечується податковим органом, тому реальність господарських операцій є підтвердженою, отже відповідачем безпідставно відмовлено у бюджетному відшкодуванні. Щодо встановлення відсутності права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 2 917 082,29 грн та 423 355,60 грн у зв`язку з неправомірним відображенням задекларованих ТзОВ «ДПП РЕСУРС» періодів виникнення від`ємного значення з ПДВ у розрахунку бюджетного відшкодування (Додатку 3) за лютий 2023 року, суд зазначив, що ТзОВ «ДПП РЕСУРС» має право на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість, оскільки суми фактично сплачені отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України. Суд також зазначив, що Товариство у Декларації з податку на додану вартість за лютий 2023 року безпідставно задекларовано бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку в розмірі 1 747,35 грн, оскільки позивачем не підтверджено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Волинській області подало апеляційну скаргу, просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року скасувати та ухвалити судове рішення яким в задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційну скаргу мотивовано тим, позивач не погоджується з висновками акта перевірки та прийнятими на його підставі податковими повідомленнями-рішеннями лише в частині, проте суд вийшов необґрунтовано за межі позовних вимог. Окрім того зазначає щодо коду УКТ ЗЕД, що помилки у коді не дають можливість ідентифікувати операцію, що є наслідком не підтвердження сум ПДВ. Щодо контрагентів, які відповідають п.8 критеріїв ризиковості зазначило, оскільки такі не надали відповіді на запит щодо проведення зустрічних звірок, то апелянт вважає, що суми бюджетного відшкодування за таких підстав не можуть бути підтвердженими. Щодо ТОВ «ФОРЕСТ ОВ» то зазначає, що підтвердження оплати по операції з цим контрагентом не було надано під час перевірки. Щодо взаємовідносини по постачанню щебню базальтового та піску то апелянт зазначив, що під час перевірки Товариству вручено лист про проведення інвентаризації, проте не було можливим підтвердити використання щебню від постачальників. Щодо взаємовідносин з ТзОВ «КЕРБІС», то під час інвентаризації основних засобів, які наявні на балансі підприємства, сонячна наземна електростанція відсутня в інвентаризаційному описі. Зазначені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою.

Позивачем на адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив в якому зазначено, що апеляційна скарга дублює за своїм змістом відзив на позовну заяву. Описуючи позицію суду першої інстанції, апелянт таку жодним чином не спростовує, покликаючись на ті ж аргументи, що вказані в акті перевірки і цитує «універсальні» висновки Верховного Суду безвідносно до обставин справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає частково.

Так, судом першої інстанції встановлено, що у період з 21.04.2023 по 01.05.2023 посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області проведено позапланову документальну перевірку ТзОВ «ДПП РЕСУРС» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2023 року від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 08.05.2023 №7347/07-03/41509915, яким встановлено порушення ТзОВ «ДПП РЕСУРС»:

- п. 198.1 п. п. 198.3, п. 198.6. ст. 198, абз. «б», п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України №2755-VI (зі змінами та доповненнями) встановлено завищення податкового кредиту з ПДВ на суму ПДВ 192758 грн за лютий 2023 року, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість заявленого на рахунок платника у банку у декларації за лютий 2023 року (рядок 20.2.1) в сумі 192758 грн;

- п. 200.1, абз «б» п. 200.4 Податкового кодексу України від 02.12.2010 за №2755-VI зі змінами та доповненнями внаслідок чого, встановлено відсутність у платника права на отримання бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у податковій декларації за лютий 2023 року на суму ПДВ 3 300 276 грн.;

- п. 198.6 ст. 198, абз. «б», «в» п. 200.4 ст.200, п. 201.1. п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 за №2755-VI зі змінами та доповненнями завищено податковий кредит з податку на додану вартість на суму ПДВ 403172 грн, що призвело до завищення від`ємного значення що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за лютий 2023 року на суму ПДВ 403172 грн.

На підставі висновків акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 01.06.2023: №, №, №.

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення частково протиправними, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДПП Ресурс» звернулося з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 ПК України ).

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

За приписами підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Так, позивач не заперечує наявність підстав для проведення перевірки.

У той же час, вирішуючи питання щодо правомірності прийнятих відповідачем за результатами проведеної перевірки податкових повідомлень-рішень від 01.06.2023 №, №, № в частині, що оскаржується Товариством, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно з підпунктами 14.1.18, 14.1.178, 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Відповідно до підпунктів «а» та «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/ орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

За правилами пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 ПК України).

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За приписами пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Право на нарахування податкового кредиту при придбанні товару (послуг) виникає у платника податків, якщо таке придбання здійснюється з метою використання їх в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, при цьому до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів/послуг, а підставою для нарахування податкового кредиту є видана зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна із заповненням всіх обов`язкових реквізитів.

Так, пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Згідно з частинами першою - третьою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 з наступними змінами та доповненнями (далі - Положення №88), згідно з якими первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до пункту 2.4 Положення №88 первинні документи (на паперових і машинолічильних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам (підпункти 2.15, 2.16 пункту 2 Положення №88).

При цьому, податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Тобто для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту (податкових зобов`язань).

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 27 жовтня 2015 року №21-1555а15 та від 22 вересня 2015 року №21-1526а15 та узгоджуються з правовим висновком у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №814/328/15.

Як це правильно зазначив суд першої інстанції, що для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. При цьому, право на бюджетне відшкодування частини від`ємного значення виникає лише у разі фактичної сплати податку на додану вартість в ціні придбаного товару (робіт, послуг) отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

У свою чергу, обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованих витрат та податкового кредиту первинними документами покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він виступає суб`єктом, який використовує при обчисленні кінцевої суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, суму податкового кредиту з ПДВ, визначену постачальником, та зменшує оподатковуваний дохід на вартість товарів (робіт, послуг), визначену продавцем.

Так, під час проведення перевірки ГУ ДПС у Волинській області встановлено факт включення ТОВ «ДПП Ресурс» до складу податкового кредиту Декларації за лютий 2023 року податкових накладних, які містять розбіжності у зазначенні обов`язкових реквізитів від наступних постачальників: Філія «Любомльське лісове господарство» ДП «Ліси України» та ТОВ «ВЕРБА-ВВ» реалізувало ТОВ «ДПП Ресурс» товари Деревина дров`яна ПВ сосна (PINS), Деревина дров`яна сосна FSC 100%, включено до складу податкового кредиту Декларації за січень - лютий 2023 року згідно даних ЄРПН податкові накладні на загальну суму 3537299,81 грн, крім того ПДВ 589549,96 грн. ТОВ «ДПП Ресурс» включено до додатку 3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3)» по контрагенту Філія «Любомльське лісове господарство» ДП «Ліси України» суму ПДВ 187258,33 грн згідно податкових накладних.

Податковий орган зазначає, що відповідно до Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №428, (далі - УКТ ЗЕД) код товарів 4403 - лісоматеріали необроблені, з видаленою або невидаленою корою або заболонню, або начорно брусовані або небрусовані.

До цієї товарної позиції включаються лісоматеріали в природному стані, зрубані, переважно з підрубленими гілками, а також з вилученим зовнішнім або як із зовнішнім, так і внутрішнім шаром кори, або лише з вилученими опуклостями. До неї також включається деревина, з поверхні якої були вилучені зовнішні шари, що складаються з недавно утворених, свіжих шарів (заболоней), з метою економії під час транспортування та запобігання гниттю.

Як це зазначає апелянт, у вищезазначених податкових накладних, виписаних вказаними контрагентами, вказана номенклатура товарів - «Деревина дров`яна ПВ береза», «Деревина дров`яна ПВ сосна», Деревина дров`яна ПВ дуб, «Деревина дров`яна ПВ граб» що відповідає коду УКТЗЕД 4401 «Деревина паливна у вигляді колод, полін, хмизу, гілок, сучків тощо». Згідно Додаткових пояснень до товарних категорій до УКТ ЗЕД, до колод і полін, які вважаються паливною деревиною, не встановлено жодних обмежень розміру. Саме стан деревини і вигляд, в якому її представляють, відрізняють її від деревини, що підпадає під товарну позицію 4403.

Апелянт вважає, що податкова накладна, що містить помилки у коді товару згідно з УКТ ЗЕД (у тому числі, якщо помилка наявна хоч в одній цифрі коду товару згідно з УКТ ЗЕД та незалежно від того, яку кількість цифр такого коду зазначено платником ПДВ у відповідному рядку податкової накладної: 4 чи 7), не дає змоги у повній мірі ідентифікувати здійснену операцію, а, отже, не може бути підставою для віднесення сум ПДВ, зазначених у ній, до складу податкового кредиту.

Відповідно до п. 44.1 ПК України, контролюючим органом встановлено розбіжності застосування коду УКТЗЕД, які унеможливлюють ідентифікацію товару, придбаного ТОВ «ДПП Ресурс» у постачальників Філія «Любомльське лісове господарство» ДП «Ліси України» та ТОВ «ВЕРБА-ВВ» відповідно до зареєстрованих податкових накладних.

Суд зазначає, що 16.01.2023 між ТзОВ «ДПП Ресурс» (Покупець) та ТзОВ «ВЕРБА-ВВ» (Продавець) укладено договір поставки №16/01/2023 (а.с.201-203 том 1), згідно якого Продавець передає у власність Покупця Дров`яну деревину, круглі лісоматеріали, та іншу лісо продукцію (надалі Товар), в строки та на умовах, передбачених даним Договором, а Покупець приймає, та оплачує Товар на умовах, визначених у даному Договорі. Асортимент, кількість та ціна Товару, що продається по даному Договору, визначаються у видаткових накладних або рахунках, які оформляються Сторонами при прийомі-передачі кожної партії Товару.

Також між Філія «Любомльське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (Продавець) та ТзОВ «ДПП Ресурс» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу необробленої деревини №2075/190123/41509915/1 від 19.01.2023 (а.с.31-34 том 2), згідно якого за результатами проведення аукціону із продажу необробленої деревини заготівлі 1 кварталу 2023 року, який відбувся 19.01.2023, Продавець зобов`язується передати, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах та способом, вказаними в цьому Договорі.

На виконання умов зазначених договорів, Філія «Любомльське лісове господарство» ДІІ «Ліси України» () та ТОВ «ВЕРБА-ВВ» (ко ЄДРОУ 39231747) реалізувало ТзОВ «ДПП Ресурс» товари - Деревина дров`яна ПВ сосна (PINS), Деревина дров`яна сосна FSC 100%, включено до складу податкового кредиту Декларації за січень - лютий 2023 року згідно даних ЄРПН податкові накладні на загальну суму 3537 299,81 грн, крім того ПДВ 589 549,96 грн.

При цьому код товару УКТЗЕД у вказаних податкових накладних зазначено 4403.

Так, відповідно до підпункту "і" пункту 201.1 статті 201 розділу V ПК України у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити, як, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД. При цьому платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 статті 201 розділу V ПК України (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді (пункт 201.10 статті 201 статті 201 розділу V ПК України).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та з аргументами позивача, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу та вважає, що податкові накладні складалися не позивачем, а його контрагентами, а тому ТзОВ «ДПП Ресурс» не могло здійснити виправлення у податкових накладних. Отримані позивачем податкові накладні, складені вищезгаданими постачальниками відповідно до вимог діючого законодавства та зареєстровані в ЄРПН.

Крім того, відповідач визнає факт господарської операції й правомірність реєстрації продавцями податкових накладних (оскільки такі не зупинені, а також включені продавцями до складу податкових зобов`язань). При цьому, згідно податкових накладних можливо чітко ідентифікувати покупця та продавця товару, опис (номенклатуру) товарів, дані щодо кількості та вартості товару, дату операції.

Податковим органом не доведено суду, що придбаний товар від контрагентів використовувався в інших цілях, таких як наприклад для опалення, ніж як це підтверджують первинні документи - для виробництва продукції.

Подані до перевірки та до суду первинні документи відповідають загальним вимогам, визначеним статтею 9 Закону №996-XIV, отже відсутні підстави ставити під сумнів їх справжність та достовірність відображених у них даних, такі підтверджують реальність господарських операцій між ТзОВ «ДПП Ресурс» та Філія «Любомльське лісове господарство» ДП «Ліси України», ТОВ «ВЕРБА-ВВ» щодо поставки товару.

Суд апеляційної інстанції також вважає правильними висновки суду першої інстанції, що невірне визначення продавцем у податкових накладних коду УКТЗЕД 4403, замість, на думку контролюючого органу, коду УКТЗЕД 4401, не може бути підставою для визнання господарської операції такою, що не відбулась, за умови, якщо така господарська операція підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку.

Абзацом 2 та 3 пункту 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Окрім того, згідно з абзацом 9 пункту 201.10 статті 201 ПК України якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту (абзац дев`ятнадцятий пункту 201.10 статті 201 ПК України).

Таким чином, факт реєстрації податкових накладних, складених Філія «Любомльське лісове господарство» ДП «Ліси України» та ТОВ «ВЕРБА-ВВ» під час реалізації в адресу позивача деревини дров`яної в ЄРПН, спростовує наявність будь яких помилок під час їх заповнення та порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 ПК України.

Надаючи оцінку прийнятності податкової накладної, у якій відсутній код УКТ ЗЕД, як підставу для віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту, Верховний Суд у постановах від 04.09.2020 у справі №810/657/17, від 27.02.2020 у справі №825/785/16, від 25.02.2020 у справі №818/1643/16, від 09.04.2019 у справі №815/2640/15 та від 04.09.2018 у справі №3818/1172/17, від 18.02.2021 у справі №816/1006/17, від 16.03.2021 у справі №520/3888/19 зазначив, що самого по собі неправильного зазначення коду УКТ ЗЕД або його відсутності недостатньо для висновку про безтоварність господарської операції.

Формальні недоліки в оформленні податкової накладної не є безумовною підставою для позбавлення платника податків права на формування податкового кредиту, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

В постанові від 20.06.2018 у справі №819/1383/17 Верховний Суд дійшов висновку, що факт реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, відсутність квитанцій про їх неприйняття є свідченням наявності у платника податків підстав для формування сум податкового кредиту за такими податковими накладними. Відсутність у таких податкових накладних такого реквізиту, як код УКТ ЗЕД за обставин реєстрації таких податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних є наслідком неналежного виконання контролюючим органом при такій реєстрації своїх обов`язків, а тому подальше виключення сум податкового кредиту за такими податковими накладними, як і застосування до цього платника податків штрафних санкцій є неправомірним, так як за змістом вказаних норм обов`язок перевірки податкових накладних на відповідність пункту 201.10 статті 201 ПК України при їх реєстрації покладений на контролюючий орган.

Крім того, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи. Платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Податкові органи не вправі тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов`язки, не передбачені чинним законодавством. Отже, позивач не повинен зазнавати негативних наслідків від імовірних порушень, допущених його контрагентом та контрагентами останнього.

Відтак позивач як покупець не може нести відповідальність за правильність заповнення податкових накладних його контрагентом у вигляді позбавлення права на податковий кредит за такими податковими накладними.

Суд першої інстанції правильно погодився з твердженнями позивача, що придбаний товар «Деревина дров`яна ПВ Сосна» має класифікуватися саме за кодом УКЗЕД 4403, а не 4401, як вважає контролюючий орган, оскільки код УКТЗЕД 4401 застосовується до товарів «Деревина паливна у вигляді колод, полін, хмизу, гілок, сучків або в аналогічних формах; деревна тріска або стружка; тирса та відходи деревини, агломеровані або неагломеровані, у вигляді колод, полін, брикетів, гранул або в аналогічних формах: деревина паливна у вигляді колод, полін, хмизу, гілок, сучків або в аналогічних формах, разом з тим, код УКТЗЕД 4403 застосовується до товарів «Лісоматеріали необроблені, з видаленою або невидаленою корою або заболонню, або начорно брусовані або небрусовані: оброблені фарбою, протруювачами, креозотом або іншими консервантами». Судом апеляційної інстанції відмінного не встановлено.

На підтвердження правомірності відображення коду УКТЗЕД, представником позивача суду апеляційної інстанції надано акт перевірки від 02.02.2024 №2000/03-20-07-03/41509915 та відповідні податкові накладні, які знайшли своє відображення у такому.

Даний акт перевірки (а точніше відсутність в ньому відповідних зауважень) та податкові накладні за період 06.2023 09.2023 засвідчують, що у правовідносинах між тими ж сторонами, та в подібних операціях стосовно УКТ ЗЕД, що і у випадку акта від 08.05.2023 №7347/07-03/41509915, який є предметом оцінки у спірних правовідносинах, податковий орган не мав жодних зауважень в частині визначення такого коду. Єдиною різницею є лише період перевірки.

Так, в акті перевірки №2000/03-20-07-03/41509915 (сторінка 3 акта) зазначено, що при проведенні перевірки було використано в тому числі податкові накладні, видаткові накладні, розрахунки коригування, акти виконаних робіт (наданих послуг) за період 01.03.2023 30.11.2023, однак при цьому не вказано нічого про недоліки, пов`язані з УКТ ЗЕД.

На запитання суду апеляційної інстанції до представника відповідача щодо використання різноманітних підходів під час проведення перевірки Товариства у різних періодах, таке залишилось без коментаря.

Отже суд апеляційної інстанції зауважує, що відсутність у податкових накладних такого реквізиту, як код УКТ ЗЕД за обставин реєстрації таких податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, є наслідком неналежного виконання контролюючим органом при такій реєстрації своїх обов`язків, а тому подальше виключення сум податкового кредиту за такими податковими накладними, як і застосування до цього платника податків штрафних санкцій є неправомірним (що узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 20.06.2018 у справі №819/1383/17).

Суд апеляційної інстанції також погоджується з позицією позивача щодо того, що навіть за умови неправильно визначення відповідного коду УКТ ЗЕД або ж його відсутності, для висновків про безтоварність господарської операції цього було б недостатньо (постанова Верховного Суду від 04.09.2020 у справі №810/657/17, від 27.02.2020 у справі №825/785/16, від 25.02.2020 у справі №818/1643/16, від 09.04.2019 у справі №815/2640/15 та від 04.09.2018 у справі №3818/1172/17, від 18.02.2021 у справі №816/1006/17, від 16.03.2021 у справі №520/3888/19).

Отже висновки контролюючого органу про завищення суми податкового кредиту за лютий 2023 року по господарських взаємовідносинах з вищенаведеними постачальниками на суму ПДВ 589 549,96 грн, що в свою чергу призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у декларації за лютий 2023 року (рядок 21) на 402 291,63 грн та до завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість заявленого на рахунок платника у банку у декларації за лютий 2023 року (рядок 20.2.1) в розмірі 187 258,33 грн. спростовуються дослідженими доказами у справі.

Щодо відсутності права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 40 392,50 грн у зв`язку з віднесенням до складу податкового кредиту сум ПДВ по придбаним ТМЦ у ОСОБА_2 ), ТОВ «ПРАЙМ КЛІМАТ» 88), ТОВ «СЕРВІС КАНЦЕЛЯРІЯ» 80), ТОВ «УКРРЕНТ-ІНВЕСТ» 20), ДП «Волинський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» 71) які відповідають п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку, суд апеляційної інстанції зауважує таке.

Так, як це встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, Товариство придбавало послуги відповідального зберігання згідно податкової накладної №8 від 19.01.2023 у ДП «Волинський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Згідно даних ІТС «Податковий блок» ДП «Волинський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», зареєстрований у ГУ ДПС у Волинській області (м. Луцьк), основний вид діяльності згідно КВЕД 42.11 - будiвництво дорiг i автострад, юридична адреса: 43016 Волинська обл. м. Луцьк вул. Ковельська буд. 41, керівник ОСОБА_4 . Згідно Рішення від 30.03.2023 № 20003 таке Товариство відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Також, Товариство придбавало канцелярські товари згідно податкових накладних №95 від 07.06.2022 та №284 від 25.07.2022 у ТзОВ «СЕРВІС КАНЦЕЛЯРІЯ».

Згідно даних ІТС «Податковий блок» ТзОВ «СЕРВІС КАНЦЕЛЯРІЯ, зареєстрований у ГУ ДПС у Волинській області (Луцький район), основний вид діяльності згідно КВЕД 46.49 - оптова торгiвля iншими товарами господарського призначення. Згідно Рішення від 14.10.2022 №12454таке Товариство відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Окрім того, Товариство придбавало кондиціонер згідно податкової накладної №1 від 12.04.2022 у ТзОВ «ПРАЙМ КЛІМАТ».

Згідно даних ІТС «Податковий блок» ТзОВ «ПРАЙМ КЛІМАТ», зареєстрований у ГУ ДПС у м. Києві (Солом`янський р-н м.Києва), основний вид діяльності згідно КВЕД 46.69 - оптова торгiвля iншими машинами й устаткуванням, юридична адреса: 3124 м.Київ Солом`янський вул. Волноваська буд. 3, керівник ОСОБА_5 . Згідно Рішення від 29.06.2022 №154196 таке Товариство відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Так, Товариство придбавало резервуар для води згідно податкової накладної №2 від 29.06.2022 у ТзОВ «УКРРЕНТ-ІНВЕСТ».

Згідно даних ІТС «Податковий блок» ТзОВ «УКРРЕНТ-ІНВЕСТ», зареєстрований у ГУ ДПС у Житомирській області (Баранівська ДПІ), основний вид діяльності згідно КВЕД 38.32 - вiдновлення вiдсортованих вiдходiв, юридична адреса: 2700 Житомирська обл. Баранiвський район м. Баранівка вул. Старченка буд. 12, керівник ОСОБА_6 . Згідно Рішення від 22.02.2023 №341 таке Товариство відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

ТОВ «ДПП Ресурс», окрім того, придбавало тирсу та обрізки згідно податкових накладних №1 від 07.03.2022, №2 від 11.03.2022, №5 від 14.03.2022, №6 від 14.03.2022, №1 від 04.04.2022, №2 від 03.06.2022, №3 від 03.06.2022 та №3 від 06.07.2022 у ОСОБА_2 .

Згідно даних ІТС «Податковий блок» ОСОБА_2 , зареєстрований у ГУ ДПС у Волинській області (м. Ковель), основний вид діяльності згідно КВЕД 46.73 - оптова торгiвля деревиною, будiвельними матерiалами та санiтарно-технiчним обладнанням, юридична адреса: 45000 Волинська обл. м. Ковель вул. Дачна буд. 1. Згідно Рішення від 13.02.2023 №789 ОСОБА_2 відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Податковий орган вважає, що описані вище факти відповідності контрагента постачальника критеріям ризиковості та ненаданням такими постачальником відповідей на запит щодо проведення зустрічних звірок не дають можливості підтвердити наявність права на бюджетне відшкодування станом дату закінчення перевірки та на дату підписання акта перевірки.

Враховуючи вищевикладене за результатами перевірки відповідно до п. 200.1, п.200.2, п. 200.4, п. 200.14 ст. 200, Податкового кодексу України встановлено відсутність ТОВ «ДПП РЕСУРС» права на отримання бюджетного відшкодування всього в сумі 40392,50 грн., за лютий 2023 року.

Суд першої інстанції дійшов переконання, що такий висновок контролюючого органу не може свідчити про відсутність вчинення господарської операції.

Як це неодноразово зазначав Верховний Суд, зокрема у постанові від 25.08.2023 у справі №820/6263/16 зазначає, що висновки про нереальність господарських операцій здійснені контролюючим органом на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації та баз даних ЄРПН та АІС податковий блок, однак використана контролюючим органом податкова інформація стосується здебільшого оцінки господарських взаємовідносин контрагента позивача із ризиковими платниками податків, а використані контролюючим органом дані ЄРПН та АІС податковий блок зводяться до аналізу постачальника послуг контрагенту позивача.

Поряд з тим Верховний Суд п.65 постанови Великої Палати від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 наголошує, що Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Суд зазначає, що покупець позбавлений можливості відслідковувати придбання товару постачальником та цей момент перебуває поза межами його обізнаності, якщо тільки сторонами не було узгоджено інше у договорі. З іншого боку постачальник самостійно несе відповідальність за дотримання ним податкової дисципліни, виборі контрагентів та він не має обов`язку звітувати перед покупцем про особливості придбання товару у своїх контрагентів. Відсутність відомостей у базах даних ДПС про походження товару по ланцюгу придбання не може бути доказом неправомірного придбання товару позивачем чи мати наслідком позбавлення його права на податковий кредит, адже такі вимоги ПК України не містить. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення добросовісного платника податків права на податковий кредит та бюджетне відшкодування у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови та має документальне підтвердження розміру податкового кредиту та фактичного здійснення господарських операцій. У разі невиконання іншими особами - учасниками господарських операцій в ланцюгу постачання товарів (послуг) податкових зобов`язань, негативні наслідки (відповідальність) настають лише для них, оскільки юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У постанові від 07.04.2021 у справі №580/567/19 Верховний Суд висловив позицію, що платник податків (позивач) не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Суд зазначає, що обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

У свою чергу, обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованих витрат та податкового кредиту первинними документами покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він виступає суб`єктом, який використовує при обчисленні кінцевої суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, суму податкового кредиту з ПДВ, визначену постачальником, та зменшує оподатковуваний дохід на вартість товарів (робіт, послуг), визначену продавцем.

Більше того, платник податку на додану вартість (покупець товару, послуг) не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Отже, платник податків, який придбав товар та або/послуги в особи, що порушує вимоги податкового законодавства, не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію та не знав про певні порушення правил ведення господарської діяльності.

Крім того, суду не надано доказів того, що податковий орган відповідно до положень пункту 73.5 статті 73 ПК України з метою отримання податкової інформації, необхідної у зв`язку з проведенням перевірки позивача, здійснював зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо платника податків чи хоча б робив спробу здійснити таку звірку.

Суд звертає увагу, що контролюючий орган висновки акту перевірки побудував на інформації з баз даних ДПС.

У свою чергу, згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

У постанові Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №805/5017/15-а зроблено висновок, що будь-яке автоматизоване співставлення чи дані, отримані з автоматизованих систем контролюючого органу, не є належними доказами в розумінні процесуального закону, оскільки автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти їх визначення.

У розглядуваному випадку відповідач використовував інформацію, наявну в автоматизованих інформаційних системах ДПС щодо господарської діяльності контрагента позивача без аналізу первинних документів. Оскільки зустрічні звірки контрагента позивача фактично не проводились, тому аналітична інформація автоматизованих інформаційних систем ДПС не може бути підставою для висновку щодо здійснення позивачем безтоварних операцій, та, відповідно, однією з підстав для висновку про завищення сум податкового кредиту з ПДВ і в результаті прийняття податкового повідомлення-рішення про збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість. Такі висновки є лише припущенням контролюючого органу, що не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального закону. Оцінка документів як письмових доказів здійснюється відповідно до принципу допустимості доказів, закріпленого статтею 74 КАС України, частиною другою якої визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами як підставами формування податкового та бухгалтерського обліку. Податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №804/887/17.

Отже, суд апеляційної інстанції зважаючи на аргументи Товариства, подані первинні документи та податкові накладні, доходить висновку, що позивач не може відповідати за порушення податкового законодавства своїх контрагентів та контролювати їхню податкову поведінку.

Щодо взаємовідносини ТОВ «ДПП РЕСУРС» з ТОВ «Форест-ОВ», результат яких відображено в Додатку №3 (Д3) до декларації з ПДВ «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» за лютий 2023 року Таблиці 2 «Розшифровка суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України» задекларовано до відшкодування ПДВ в сумі 20 000 грн по податковій накладній складеної у січні 2023, яка, як зазначає апелянт, станом на 28.02.2023 року не оплачена, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що як це встановлено судом першої інстанції, заборгованість про яку вказує податковий орган, сформована на кінець періоду у взаємовідносинах з ТОВ «ФОРЕСТ-ОВ» на основі договору оренди транспортних засобів від 01.12.2022 №0112/2022 та додатків до нього і складається з сум по кількох операціях, що підтверджується актами приймання-передачі транспортних засобів, а суми відносно яких заявлений податковий кредит до бюджетного відшкодування були сплачені орендодавцеві (а.с.31-45 том 3).

До бюджетного відшкодування заявлено суму ПДВ в розмірі 20 000,00 грн, що була сплачена позивачем ТОВ «ФОРЕСТ-ОВ» на виконання згаданого вище договору за послуги надані згідно актів від 02.01.2023 №1 та від 31.01.2023 №25 (а.с.51-52 том 3), про що зазначає позивач у позовній заяві та відзиві на апеляційну скаргу.

Оплата за надані послуги підтверджується платіжною інструкцією від 31.01.2023 №315 на суму 120 000,00 грн, у тому числі ПДВ - 20 000, 00 грн (а.с.50 том 3).

Окрім того, суд апеляційної інстанції приймає аргументи позивача щодо того, що апелянтом до матеріалів справи акти про ненадання документів Товариством, зокрема оплати по взаємовідносинах з ТОВ «ФОРЕСТ-ОВ», на вимогу контролюючого органу під час перевірки не надано. Такі в матеріалах справи відсутні.

Отже висновки суду першої інстанції про те, що бюджетне відшкодування ПДВ в розмірі 20 000,00 грн є таким що підтверджене, оскільки сплачено позивачем ТОВ «ФОРЕСТ-ОВ», підтверджується первинними документами.

Стосовно відмови у бюджетному відшкодуванні на рахунок платника у банку у податковій декларації за лютий 2023 року на суму ПДВ 215 689,29 грн, з підстав не підтвердження використання щебню базальтового та піску щільного природного придбаного від постачальників АТ «Українська залізниця» та ОСОБА_7 в оподаткованих операціях, по яких заявлено до бюджетного відшкодування суму ПДВ 215 689,29 грн., суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Судом першої інстанції встановлено, що між ФОП ОСОБА_7 (Постачальник) та ТзОВ «ДПП РЕСУРС» (Покупець) укладено договір поставки від 13.06.2022 №15/06/22, згідно з яким Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця щебенева продукція в асортименті (надалі іменовані за текстом «Товар»), а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та оплатити його вартість на умовах даного Договору. Асортимент Товару, його кількість та ціна визначається у специфікації, що складається на підставі письмового замовлення Покупця, і є невід`ємною частиною Договору (а.с.54-57 том 3).

Також між АТ «Українська залізниця» (Постачальник) та ТзОВ «ДПП РЕСУРС» (Покупець) укладено договір поставки від 21.02.2023 №12/022/23, згідно з яким Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а Покупець оплатити і прийняти Продукцію, найменування, кількість та ціни якої узгоджені у відповідних Специфікаціях. Належним чином оформлена Специфікація з моменту її підписання повноважними представниками Сторін вважається невід`ємною частиною Договору. Найменування Продукції: пісок щільний природний (а.с.151-157 том 4).

Як це зазначає апелянт, під час проведення перевірки директору ТОВ «ДПП РЕСУРС» вручено запит про надання письмових пояснень №1 від 26.04.2023, термін надання до 15:30 год 28.04.2023 року для надання письмових пояснень щодо таких питань: 1.З якою метою придбано у 2022-2023 роках будівельні матеріали та обладнання (пісок 2279 т, щебінь 7264 т, бетон 365 м3 тощо)? 2.Хто надавав послуги по будівельно-монтажних роботах, (кошторис, дозвіл в ДАБІ на будівництво)?

ТОВ «ДПП РЕСУРС» у строк зазначений контролюючим органом надано пояснення, згідно яких Товариство зазначало, що для здійснення господарської діяльності згідно Наказу по підприємству №14/3 від 03.02.22 року ТОВ «ДПП РЕСУРС» здійснено поточний ремонт внутрішнього наземного покриття будівель, а саме Корівника №1, Корівника №2 за адресою вул. Залізнична 1к, Залізнична 1л, с. Бахів, Ковельський район, Волинська область, шляхом бетонування в окремих місцях поглиблень для вирівнювання поверхні з метою забезпечення дотримання вимог охорони праці в виробничому процесі. У зв`язку з цим, придбано 18.02.2022 року 27м3 Бетону М-200 у Приватного підприємства «Ковель-Будпостач» (), та списано згідно Актів списання №180 та №181 від 18.02.2022 року.

Також, для здійснення господарської діяльності згідно Наказу по підприємству №54/2 від 03.10.22 року ТОВ «ДПП РЕСУРС» укладено Договір № 202211/12 від 21 листопада 2022 року оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:0377 у ОСОБА_8 , (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ковельським МРВ УДМС України у Волинській області 17.10.2012 р.) за адресою: АДРЕСА_1 га.

Також, згідно цього ж Наказу №54/2 від 03.10.22 року, заплановано благоустрій орендованої земельної ділянки, шляхом вимощування щебнем та піском; облаштування промислової площадки площею 1976 м. кв. навколо виробничого приміщення (телятник літера А-1), будівництва виробничо-складського приміщення площею забудови 1842,5 м. кв. Тож, згідно запланованих робіт відбулась закупівля усіх необхідних будівельних матеріалів. Списання матеріалів відбувалось по мірі здійснення таких робіт, тож станом на кінець лютого 2023 року не всі об`єкти завершені в повному обсязі.

Що стосується п.1 Запиту №1 від 26.04.2023 «...мети придбання ...обладнання ...чи тощо...» зазначило, що уся закуплені підприємством сировина, будівельні матеріали, основні засоби використовуються виключно для здійснення господарської діяльності.

Що стосується п.2 Запиту №1 від 26.04.2023, «Хто надав послуги по будівельномонтажних роботах, (кошторис, дозвіл в ДАБІ на будівництво)?» пояснило, що 15.11.2022 року підписаний договір з ФОП ОСОБА_9 (Код НОМЕР_3 ) на влаштуванням промислової площадки площею 1976 м2 вартістю робіт 155116 грн. Дані послуги надані згідно акта №8 від 01.12.2022 року на суму 155116 грн. Оплата послуг здійснена згідно платіжного доручення № 1 від 15.11.2022 року. Благоустрій території орендованої земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:0377 підприємство почало здійснювати з 01.03.2023 року, і здійснювало такі роботи власними силами, оскільки ТОВ «ДПП РЕСУРС» на балансі є Бульдозер НАЛОМАG L600D 49259 АС, яким і було здійснене розгортання будівельних матеріалів (щебня та піску) по території.

Також, на будівництво Виробничо-складського приміщення на орендованій земельній ділянці з кадастровим номером :04:004:0377 підприємством подано до Державної інспекції архітектури та містобудування України Повідомлення про початок виконання будівельних робіт, яке було зареєстроване в Реєстрі будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва під № ІУ86.

Окрім того, Товариством розроблений та підписаний Робочий проект на Нове будівництво виробничо-складського приміщення на вул. Залізнична в с. Бахів Ковельського району Волинської області. ТОВ «ДПП РЕСУРС» усі витратні матеріали обліковувало в бухгалтерському обліку на рахунку 1522 «Виготовлення та модернізація основних засобів» під назвою об`єкта «Модульна споруда», який згідно Бухгалтерської довідки №10 від 01.01.2023 перейменований на назву «Виробничо-складське приміщення». Даний об`єкт будується з допомогою залучення ФОП ОСОБА_10 (код НОМЕР_4 ) з яким є підписаний Договір №2211/2022 від 22.11.2022 року. Акт виконаних робіт на часткове виконання робіт був підписаний у березні 2023 року. Об`єкт ще знаходиться в стадії будівництва.

Проте, як зазначає апелянт, під час перевірки ГУ ДПС у Волинській області вручено ТзОВ «ДПП РЕСУРС» лист щодо проведення інвентаризації №6554/6/03/20-07-03-06 від 21.04.2023. Комісією у складі директора Мороз Оксани, завідувача складом ОСОБА_11 , водія навантажувача ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та в присутності головних державних інспекторів ГУ ДПС у Волинській області Шутовської Н.Б, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , 27.04.2023 розпочато інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів та ТМЦ.

Станом на 01.05.2023 посадовими особами не надано документи щодо наявних залишків, а саме: основних засобів, запасів, готової продукції.

Також, станом на 01.05.2023 не надано матеріали інвентаризації по бухгалтерських рахунках 22 та 23, про що було складено Акт про ненадання документів станом на 01.05.2023 року ТЗОВ «ДПП РЕСУРС» №1128/07-03/41509915. Станом на 28.02.2023 за даними бухгалтерського обліку по рахунку 205 «Будівельні матеріали» обліковується залишок щебню базальтового в кількості 5849,9 т та піску щільного природнього в кількості 807,4 т.

Таким чином, не можливо підтвердити використання щебню базальтового та піску щільного природнього придбаного від постачальників АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» та ОСОБА_16 в оподаткованих операціях, по яких заявлено до бюджетного відшкодування суму ПДВ 215 689,29 грн.

Проте, суд апеляційної інстанції враховує пояснення позивач та подані документи, доходить висновку, що факт придбання та наявності у Товариства щебню базальтового у кількості 5849,9 т та піску щільного природнього в кількості 807,4 т. податковим органом не заперечується, як не заперечується реєстрація податкових накладних контрагентами на адресу Товариства. Так, податкова накладна, отримана з ЄРПН, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту та не потребує іншого додаткового підтвердження.

Окрім того суд апеляційної інстанції зазначає, що чинні норми не ставлять в залежність заявлені суми ПДВ до бюджетного відшкодування з підтвердженням податковим органом використання платником товарів в оподаткованих операціях. Зокрема, стала і послідовна позиція Верховного Суду у цих питаннях викладена у постановах у справах: №560/12630/21 від 29.03.2023; №460/143/19 від 19.03.2021; №580/3038/19 від 30.11.2020.

У постанові Верховного Суду від 22.11.2022 у справі №820/6199/16 суд не прийняв до уваги посилання податкового органу на окремі недоліки в оформленні первинних документів платника податків, зокрема у актах виконаних робіт, оскільки формальні недоліки в первинних документах повинні оцінюватися в сукупності з іншими обставинами справи. Перевагу необхідно надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту. Первинні документи повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо. При цьому, сама собою наявність, або відсутність окремих документів, а також помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю, мали місце.

Отже, за наслідками придбання відповідного товару постачальниками складені податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечується податковим органом, тому реальність господарських операцій є підтвердженою та відповідачем безпідставно відмовлено у бюджетному відшкодуванні на рахунок платника у банку у податковій декларації за лютий 2023 року на суму ПДВ 215 689,29 грн.

Щодо відображення задекларованих ТзОВ «ДПП Ресурс» у розрахунку бюджетного відшкодування (Додатку 3) за лютий 2023 року по ТОВ «КЕРБІС», в сумі 423 355,60 грн. по взаємовідносин з ТОВ «КЕРБІС» відносно придбання обладнання та комплектуючих - сонячної наземної електростанції - ППР №, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Так, між позивачем та ТОВ «КЕРБІС» () укладений Договір купівлі продажу обладнання від 22.03.2022 №5 К/П (а.с.38-39 том 5), згідно з умовами якого ТОВ «КЕРБІС» мало поставити ТзОВ «ДПП РЕСУРС» обладнання відповідно специфікацій від 18.04.2022 №1, від 21.04.2022 №2 та від 16.06.2022 №3.

Позивач отримав матеріали та обладнання за видатковими накладними від 18.04.2022 №19, від 21.04.2022 №24 та від 28.06.2022 №40 (а.с.56, 58, 60 том 5), яке доставлене ТзОВ «ДПП РЕСУРС» за товарно-транспортними накладними від 18.04.2022 №19, від 21.04.2022 № 24, від 28.06.2022 № 40. Постачальником зареєстровані податкові накладні, до яких у відповідача зауважень не було.

Згідно із договором на виконання робіт від 22.03.2022 №5/Р, укладеним з ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) обладнання змонтовано та підготовлено до роботи згідно актів здачі-приймання робіт (надання послуг) від 21.04.2022 №24, від 25.04.2022 №25, від 30.06.2022 №30/06.

Наказом від 01.07.2022 №23-OC сонячна наземна електростанція (інв. 010308) введена в експлуатацію.

Проте, ГУ ДПС у Волинській області під час перевірки встановлено відсутність придбання ТОВ «ДПП РЕСУРС» у контрагента ТОВ «КЕРБІС» товару з номенклатурою «Пристрій регулювання генерації Solis EPM3-5G-Plus», код УКТЗЕД в кількості 1 шт на загальну суму 32500 грн, в т.ч. ПДВ 5500 грн. Під час перевірки ТОВ «ДПП РЕСУРС» вручено запит про надання документів до перевірки №3 від 01.05.2023 року, термін надання 01.05.2023 року.

Так, на підставі підпункту 20.1.6 пункту 20.1 статті 20, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу податковий орган просив ТзОВ «ДПП РЕСУРС» надати у термін 01.05.2023 копії документів, засвідчені підписом посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

ТзОВ «ДПП РЕСУРС» 02.05.2023 надано документи та пояснило, щодо 01.01.2022 року з ТОВ «КЕРБІС» (код за ЄДРПОУ 4.3531408) був укладений договір № 5К/П купівлі обладнання 22.03.2022 року який виконано. А за договором № 5/Р на виконання робіт від 22.03.2022 року, укладеним з ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) все це обладнання було змонтовано. Наказом № 23-ОС від 01.07.2022 року сонячні батареї введені в експлуатацію - Акт на введення в експлуатацію основних засобів № 87 від 01.07.2022 року, та обліковуються на рахунку бухгалтерського обліку 103 «Будинки чи споруди» як об`єкт під назвою «Сонячна наземна електростанція».

Під час перевірки Головним управлінням ДПС у Волинській області вручено ТзОВ «ДПП РЕСУРС» лист щодо проведення інвентаризації №6554/6/03/20-07-03-06 від 21.04.2023. Комісією 27.04.2023 розпочато інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів та ТМЦ. Проте станом на 01.05.2023 посадовими особами не надано документи щодо наявних залишків. Під час проведення інвентаризації основних засобів, які згідно даних бухгалтерського обліку наявні на балансі підприємства (по бухгалтерських рахунках 10, 11, 15) станом на 27.04.2023 та 28.04.2023 сонячна наземна електростанція відсутня в інвентаризаційному описі. Таким чином, в ході проведення перевірки не можливо підтвердити використання сонячної наземної електростанції в оподаткованих операціях, по яких заявлено до бюджетного відшкодування суму ПДВ. Отже, перевіркою встановлено, неправомірне відображення задекларованих ТзОВ «ДПП РЕСУРС» у розрахунку бюджетного відшкодування (Додатку 3) за лютий 2022 року по ТОВ «КЕРБІС» в сумі 423355,60 грн.

Проте, як це правильно зазначив представник позивача, відсутність згаданого об`єкта в інвентаризаційному описі не відповідає дійсності, оскільки такий обліковується на рахунку бухгалтерського обліку 103 «Будинки та споруди» як об`єкт під назвою «Сонячна наземна електростанція», про що зазначалося у поясненнях наданих контролюючому органу та у позовній заяві, а копія інвентаризаційного опису долучена до матеріалів справи.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача зазначив, що представник відповідача під час перевірки не тільки пересвідчився у придбанні складових, а й наочно побачив змонтовану сонячну наземну електростанцію.

Суд апеляційної інстанції вважає, що контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Отже, з аналізу обставин по даній операції та долучених документів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем первинними документи підтверджено реальності придбання складових та наявності змонтованої з таких складових сонячної наземної електростанції. При цьому, відповідач не спростував невідповідність вказаних вище документів, а відтак висновки контролюючого органу в цій частині також є протиправними у зв`язку з відсутністю порушень чинного законодавства.

При цьому, доказів, на які відповідач покликається в акті перевірки та які б свідчили про невідповідність господарських операцій ТзОВ «ДПП РЕСУРС» цілям та завданням статутної діяльності товариства, незвичності цих господарських операцій для її учасників, збитковості цих операцій, інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про їх фіктивність, а також те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами, цілями ділового характеру, а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди, не надано.

Верховний Суд у постановах від 16.01.2018 у справах №820/4648/13-а, №826/1398/14, №2а-3404/12/1370, та від 18.01.2018 у справі №2а-13944/12/2670 зазначив, що на реальність господарських операцій жодним чином не впливає наявність у контрагента - платника податку виробничих, трудових та інших ресурсів, оскільки останній має право їх залучати на підставі цивільно-правових угод. Також Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі 804/4940/14 зазначив, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ними господарських операцій та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу), основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Аналогічні висновки сформовані Верховним Судом у постановах від 27.01.2022 у справі №120/712/20-а, від 13.07.2022 у справі № 826/8414/18, від 15.03.2023 у справі №640/7791/19.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що відповідач не довів правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень від 01.06.2023 № (В1) в частині завищення бюджетного відшкодування на суму 187258,33 грн та штрафних санкцій у сумі 18725,80 грн., від 01.06.2023 №006919703 (В4) в частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 402291,63 грн. та від 01.06.2023 № (В3) в частині, щодо якої відмовлено у наданні бюджетного відшкодування на суму 697645,39 грн., такі не відповідають критеріям правомірності, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України, підлягають визнанню протиправними та касуванню в оскаржуваних частинах.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, що є підставою його скасування.

Понесені судові витрати у відповідності до ст.139 КАС України слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року у справі №140/29263/23 скасувати та ухвалити судове рішення яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДПП Ресурс" до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.06.2023 № (В1) в частині завищення бюджетного відшкодування на суму 187258,33 грн та штрафних санкцій у сумі 18725,80 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.06.2023 № (В3) в частині, щодо якої відмовлено у наданні бюджетного відшкодування на суму 697645,39 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.06.2023 №006919703 (В4) в частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 402291,63 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДПП РЕСУРС» (45005, Волинська область, Ковельський район, село Бахів, вулиця Залізнична, 1Ф, ) судовий збір у розмірі 19 333 (дев`ятнадцять тисяч триста тридцять три) грив 82 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 29.07.2024

відповідно до ч.3 статті 321 КАС України