Справа № 990/220/24
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 липня 2024 року

м. Київ

справа №990/220/24

адміністративне провадження № П/990/220/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Чиркіна С.М.,

суддів: Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., Кравчука В.М., Стеценка С.Г.,

перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення дії,

УСТАНОВИВ:

05.07.2024 на адресу Верховного Суду, як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Вищої ради правосуддя, у якій позивач просить:

- визнати дії Вищої ради правосуддя щодо включення до проєкту порядку денного засідання Вищої ради правосуддя, яке відбудеться 11.07.2024, питання про розгляд матеріалів щодо звільнення судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України протиправними;

- зобов`язати Вищу раду правосуддя утриматися від вчинення таких дій на період здійснення процедур судового оскарження рішення відповідача від 25.06.2024 №1948/0/15-24.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що застосування процедур звільнення судді за підставою, передбаченою пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України, у зв`язку з вчиненням істотного дисциплінарного проступку в період часу для оскарження до суду рішення Вищої ради правосуддя, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, є порушенням вимог пункту 1 частини п`ятої статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо особливого порядку притягнення до відповідальності судді та зазначених положень частини другої та третьої статті 52 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями (протокол від 05.07.2024) для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач Чиркін С.М., судді: Берназюк Я.О., Бучик А.Ю., Кравчук В.М., Стеценко С.Г.

Ухвалою Верховного Суду від 09.07.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків шляхом подання до суду виправленої позовної заяви, викладеної з урахуванням положень пункту 9 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

24.07.2024 до Верховного Суду надійшла заява позивача про усунення перешкод в доступі до правосуддя.

Мотивуючи вказану заяву позивач висловлює незгоду зі змістом ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, оскільки, на його думку, ухвала Верховного Суду є суперечливою, а судом створюються штучні підстави для неприйняття позовної заяви до розгляду та обмеження (позбавлення) позивача права на судовий захист.

Колегія суддів наголошує, що ухвала Верховного Суду від 09.07.2024 за своїм змістом є чіткою і зрозумілою, вжиті у ній терміни відповідають законодавству України та співвідносяться із поняттями, які вони означають.

Згідно з частиною другою статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані неухильно виконувати процесуальні обов`язки, в тому числі й щодо належного оформлення позовної заяви у відповідності до положень статті 160, 161 КАС України, а тому вимоги суду щодо належного оформлення позовної заяви не обмежують право позивача на доступ до правосуддя.

Водночас позивачем не було надано жодних пояснень стосовно зауважень суду, де позивачу було наголошено на необхідність чітко зазначити зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідачів; обґрунтувати порушення своїх прав, свобод, інтересів саме рішенням про формування проєкту порядку денного засідання Вищої ради правосуддя.

Суд зауважує, що статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пункті 8 частини першої статті 4 КАС України визначено зокрема, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Зміст наведених вище норм свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізує владні управлінські функції щодо заявника.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відтак, право на судовий захист не є абсолютним. Звертаючись до суду з позовом щодо законності рішень, дій чи бездіяльності, позивач повинен пояснити, які правові наслідки безпосередньо для нього породжує оскаржене рішення, дія, бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно заявника.

Із наведених вище законодавчих положень слідує, що особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень (а якщо відповідачем може бути суб`єкт господарювання, то який саме) порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням чи бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але вимагає щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.

Колегія суддів враховує, що аргументи та доводи позивача та його представника зводяться до незгоди із застосуванням процедури звільнення судді на етапі реалізації процедури судового контролю законності зазначеного рішення Вищої ради правосуддя від 25.06.2024 №1948/0/15-24.

Проте позивач не зазначає про оскарження до суду рішення ВРП від 25.06.2024 №1948/0/15-24, відповідно відсутня інформація про таку процедуру.

Також, за змістом позовної заяви, на думку позивача, саме наміри Вищої ради правосуддя застосувати процедуру розгляду рішення від 25.06.2024 №1948/0/15-24 суперечать гарантії незалежності судді, передбаченої пунктом 1 частини п`ятої статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положеннями частинами другою та третьою статті 52 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

Водночас, в позовній заяві зазначено, що рішенням Вищої ради правосуддя від 25.06.2024 № 1948/0/15-24 залишено без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 10.04.2024 № 1068/2дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що до проекту порядку денного засідання Вищої ради правосуддя, яке розпочнеться 11.07.2024 о 10 годині, включено питання про розгляд матеріалів щодо звільнення судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Проте, позовна заява та заява про усунення перешкод від 24.07.2024, подана після отримання ухвали суду від 09.07.2024 не місить визначених процесуальним законом обов`язкових доводів, щодо порушення прав позивача діями Вищої ради правосуддя щодо формування проєкту порядку денного засідання Вищої ради правосуддя.

Так за приписами статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у тому числі шляхом (…) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Водночас, позовна заява не містить інформації яка саме дія із формування проєкту порядку денного засідання Вищої ради правосуддя, та яким чином впливає на права позивача у взаємопов`язаності із рішенням Вищої ради правосуддя від 25.06.2024 № 1948/0/15-24, яке своєю чергою не вирішувало порядок денний.

Отже, позивачем, вимоги процесуального закону та суду щодо необхідності чіткого зазначення доводів та підстав позовних вимог, визначення яка саме дія Вищої ради правосуддя та яким чином вплинула на права позивача не були виконані належним чином.

Зазначена вимога закону не є формальною, оскільки суд не може підміняти позивача з питань реалізації права на звернення до суду з певно визначеним предметом та його підставами.

Згідно з частиною восьмою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, а тому не є обмеженням доступу позивача до правосуддя та забезпечує практичну можливість реалізації його права на судовий захист.

За наведених обставин та правового регулювання позовну заяву необхідно повернути позивачу.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 295 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення дії - повернути особі, яка її подала.

Надіслати позивачу копію ухвали про повернення позовної заяви разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду за результатами апеляційного перегляду.

Суддя-доповідач: С.М. Чиркін

Судді: Я.О. Берназюк

А.Ю. Бучик

В.М. Кравчук

С.Г. Стеценко