Справа № 320/20486/23
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Костюк Л.О.

за участю секретаря Мельник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Антимонопольний комітет України про визнання протиправною та скасування постанови

В С Т А Н О В И Л А :

Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому позивач з урахуванням уточненого позову просив суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції (м. Київ) Сніжинським Тарасом Євгенійовичем від 15.03.2023 ВП № 66581021 про накладення на Міністерство інфраструктури штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції (м. Київ) про накладення штрафу №66581021 від 15.03.2023 в сумі 5100,00 грн. є протиправною, оскільки наказ Господарського суду міста Києва від 28.07.201 у справі № 910/13817/20 позивач не виконав з поважних причин, про які було повідомлено державного виконавця.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 20.08.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції (м.Київ) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66581021 щодо примусового виконання наказу № 910/13817/20 виданого 28.07.2021 Господарським судом міста Києва про зобов`язання Міністерства інфраструктури України виконати пункт 2 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України від 06.02.2020 № 113-р, а саме: розробити та затвердити прозору і недискримінаційну методику розрахунку розмірів ставок портових зборів, які справляються у морських портах.

Згідно відомостей зазначеної постанови боржником визначено - Міністерство інфраструктури України, а стягувачем - Антимонопольний комітет України.

У пункті 2 резолютивної частини постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.08.2021 зазначено про те, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Вказану постанову супровідним листом № 66581021/15 (20/1) від 20.08.2021 направлено сторонам виконавчого провадження, а саме божнику та стягувачу.

22.11.2021 державним виконавцем було адресовано Міністерству інфраструктури України вимогу державного виконавця в якій останній просив повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи які вжиті на виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні та надати відповідне письмове пояснення в одноденний термін з моменту отримання.

02.12.2021 представником Міністерства інфраструктури України було направлено старшому державному виконавцю письмові пояснення щодо вчинених дій стосовно розробки та затвердження прозорої і недискримінаційної методики розрахунку розмірів ставок портових зборів, які справляються у морських портах.

17.01.2022 державним виконавцем було адресовано Міністерству інфраструктури України вимогу державного виконавця, в якій останній просив повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи вжиті на виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні та надати відповідне письмове пояснення в одноденний термін з моменту отримання даної вимоги.

Повторно 25.10.2022 державним виконавцем було адресовано Міністерству інфраструктури України вимогу державного виконавця, в якій останній просив повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи вжиті на виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні та надати відповідне письмове пояснення в одноденний термін з моменту отримання даної вимоги.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції (м. Київ) було винесено постанову про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду без поважних причин накладено на боржника - Міністерство інфраструктури України штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. У описовій частині постанови зазначено про те, що 20.08.2021 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Станом на 15.03.2023 рішення суду залишається невиконаним.

Не погоджуючись із вищезазначеною постановою про накладення штрафу, вважаючи її незаконною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у державного виконавця були наявні всі правові підстави для накладення штрафу, з огляду на те, що позивачем не було виконано рішення суду й не було повідомлено про неможливість його виконання.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно частини четвертої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Пунктом 6 частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено, що боржник зобов`язаний надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено судом першої інстанції, на виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження ВП № 66581021 з примусового виконання наказу № 910/13817/20 виданого 28.07.2021 Господарським судом міста Києва про зобов`язання Міністерства інфраструктури України виконати пункт 2 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України від 06.02.2020 № 113-р, а саме: розробити та затвердити прозору і недискримінаційну методику розрахунку розмірів ставок портових зборів, які справляються у морських портах.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.08.2021 ВП № 66581021, в якій зазначено про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Судом першої інстанції встановлено, що державним виконавцем було адресовано на адресу Міністерства інфраструктури України три вимоги державного виконавця в яких виконавець просив повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи вжиті на виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні та надати відповідне письмове пояснення в одноденний термін з моменту отримання даної вимоги. Так, у матеріалах виконавчого провадження наявні вимоги державного виконавця від 22.11.2021 ВП №66581021/15 (20.1), від 17.01.2022 ВП № 66581021/15 (20.1), від 25.10.2022 ВП №66581021/15 (20.1).

На виконання вимог державного виконавця Міністерством інфраструктури України було направлено письмові пояснення від 02.12.2021, в яких позивач зазначив обставини які унеможливлюють виконання рішення суду, зокрема що не залежать від волі Міністерства та які фактично унеможливлюють виконання Міністерством одноособово рішення суду у справі № 910/13817/20.

Вказаним листом повідомлено, що Міністерством на виконання вимог статей 5, 21 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань, а також відкритих обговорень за участі представників громадськості питань, пов`язаних із регуляторною діяльністю, неодноразово проводились зустрічі із вказаними суб`єктами щодо обговорення проекту Методики. Чергову нараду щодо обговорення проекту Методики за участі представників Європейської Бізнес Асоціації та державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі-ДП «АМПУ») було проведено 11.08.2021, за результатами якої Європейська Бізнес Асоціація 31.08.2021 в робочому порядку знову надала свої пропозиції щодо Методики до Мінінфраструктури та ДП «АМПУ». Зазначені зауваження характеризувалися неузгодженістю між собою та незрозумілістю механізму їх втілення.

Останню нараду з представниками бізнесової спільноти в Мінінфраструктури проведено 15.11.2021. На зазначеній нараді учасниками знову висловлювалися суперечливі пропозиції щодо шляхів подальшої розробки Методики, у зв`язку із чим Міністерство продовжує аналізувати висловлені учасниками нарад пропозиції та планує провести чергову нараду щодо розроблення Методики зі стейкхолдерами у грудні 2021 року.

Водночас, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 р, продовжений Указами Президента і станом на сьогодні.

Додатково позивач зазначив, що враховуючи вказані обставини, які не залежать від Мінінфраструктури, та неможливістю виконання судового рішення 24.06.2022, через відділ діловодства Господарського суду міста Києва Мінінфраструктури подано заяву про відстрочку виконання судового рішення у справі № 910/13817/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2022 у справі № 910/13817/20, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду, у задоволенні заяви Міністерства про відстрочку виконання рішення суду від 16.02.2021 у справі № 913/13817/20 відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи вказані положення Закону України «Про виконавче провадження» в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку окремо, а саме - наскільки це (об`єктивно) перешкоджало виконати судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимоги державного виконавця від 22.11.2021 листом від 02.12.2021 Міністерством інфраструктури України було повідомлено про обставини, що унеможливлювали виконання наказу Господарського суду міста Києва 28.07.2021 №910/13817/20.

Водночас, позивачем на виконання двох інших вимог державного виконавця від 17.01.2022 ВП № 66581021/15 (20.1) та від 25.10.2022 ВП № 66581021/15 (20.1), в яких державний виконавець вимагав повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи які вжиті на його виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні не було надано будь-яких пояснень, чи доказів виконання рішення суду, незважаючи на ту обставину, що проміжок часу між такими вимогами становив більше ніж пів року.

Таким чином, боржником - Міністерством розвитку громад, територій та інфраструктури України не було повідомлено державного виконавця про причини невиконання чи неможливості виконання рішення суду.

Накладення на боржника штрафу відповідно до статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» можна розглядати як складову примусового виконання рішення. Встановивши, що боржник не виконав рішення без поважних причин, державний виконавець повинен винести постанову про накладення штрафу.

Колегія суддів звертає увагу, що виконавець вживав заходів для виконання наказу Господарського суду м. Києва від 28.07.2021 року у справі № 910/13817/20, а саме -надсилаючи вимоги боржнику. Вказані вимоги були правомірні й мали спонукати (примусити) боржника виконати виконавчий документ належним чином.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність обґрунтованих письмових пояснень боржника на вимоги державного виконавця від 17.01.2022 та від 25.10.2022 щодо повідомлення про стан виконання рішення суду та вжиті заходи, у державного виконавця були наявні всі правові підстави для накладення штрафу, з огляду на те, що позивачем не було виконано рішення суду й не було повідомлено про неможливість його виконання.

Щодо доводів апелянта про те, що листом Офісу Президента України від 08.03.2023 № 02-01/228 погоджено пропозицію стосовно перенесення строків виконання завдання щодо вжиття заходів з оптимізації системи портових зборів та приведення їх до конкурентного рівня, у тому числі затвердження Методики, порядку справляння портових зборів та розмірів ставок таких зборів, порядку обліку та використання коштів від портових зборів, встановленого підпунктом «г» пункту 1 статті 1 Указу Президента України від 08 листопада 2019 р. № 837 «Про невідкладні заходи з проведення реформ та зміцнення держави», колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у листі Офісу Президента України від 08.03.2023 № 02-01/228 зазначено, що за результатами розгляду інформації Кабінету Міністрів України про стан виконання завдань, визначених Указом Президента України від 8 листопада 2019 року № 837/2019 «Про невідкладні заходи з проведення реформ та зміцнення держави» повідомлено про погодження пропозицій стосовно перенесення строків реалізації окремих завдань зазначеного Указу та надано Додаток - Пропозиції щодо зняття з контролю та/або продовження контролю за станом виконання Указу Президента України від 08 листопада 2019 р. № 837 «Про невідкладні заходи з проведення реформ та зміцнення держави».

Водночас, Кабінетом Міністрів України не було прийнято жодних рішень.

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вказана обставина не може вважатися поважною причиною невиконання Міністерством розвитку громад, територій та інфраструктури України судового рішення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

В свою чергу, апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

Л.О. Костюк