Справа № 380/1529/24
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

30 липня 2024 рокусправа № 380/1529/24 м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 (далі відповідач), в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви від 09.06.2023, просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені на виконання судового рішення у судовій справі № 380/11701/21, у неповному розмірі;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити донарахування та провести виплату ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені, проведеного на виконання судового рішення у справі № 380/11701/21, без застосування формул зменшення та відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі №380/11701/21 відповідач 24.12.2023 здійснив виплату середнього заробітку та компенсації втрати частини доходів у сумі 46602,55 грн, з яких 40833,98 грн складає середній заробіток. З відповіді на адвокатський запит, позивач дізнався, що відповідач, здійснюючи розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, нарахував суму 680566,35 грн. Проте, при виплаті суми, відповідач застосував істотність частки несвоєчасно виплачених сум порівняно із середнім заробітком, чим зменшив суму до 40833,98 грн. Позивач вважає, що відповідач, виконуючи рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі №380/11701/21 протиправно зменшив розмір середнього заробітку, що є підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою від 29.01.2024 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить закрити провадження у справі. Клопотання обґрунтоване тим, що спір виник щодо законності виконання рішення суду у справі № 380/11701/21.

Представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач виконуючи рішення суду у справі №380/11701/21 здійснив розрахунок нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку на свій розсуд, тому питання щодо правильного нарахування середнього заробітку при виконанні рішення суду №380/11701/21 є підставою для звернення позивача до суду з іншим позовом, який стосується самого нарахування.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження в адміністративній справі, з огляду на таке.

Згідно з позовними вимогами у справі №380/1529/24, позивач просить визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на виконання рішення суду у справі №380/11701/21, в розмірі 40833,98 грн та винести рішення згідно з яким зобов`язати військову частину НОМЕР_1 донарахувати та виплатити середній заробіток час затримки розрахунку при звільненні проведеного на виконання рішення суду у справі №380/11701/21 без застосування формул зменшення та відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Суд встановив, що 07.02.2022 Львівський окружний адміністративний суд ухвалив у справі №380/11701/21 рішення, згідно з яким визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення повного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні, зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 11.08.2018 року (наступний день після дня виключення зі списків особового складу) по 04.07.2021 року (день, що передував остаточному розрахунку при звільнені), з урахуванням середньоденного грошового забезпечення станом на дату звільнення 10.08.2018 року, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати індексації грошового забезпечення за період з 11.08.2018 року по 04.07.2021 року.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду №380/11701/21 від 07.02.2022, відповідач, за період з 11.08.2018 по 04.07.2021, нарахував та виплатив ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, при цьому застосував істотність частки невиплаченої суми у порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку.

Разом з тим, позивач, вважає, що відповідач при виконанні рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі №380/11701/21, нарахував та виплатив середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 11.08.2018 по 04.07.2021 не в повному розмірі.

У справі №380/1529/24 позивач обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій відповідача, вчинених при виконанні рішення суду у справі №380/11701/21.

Суд зазначає, що період порушеного права позивача з 11.08.2018 по 04.07.2021, яке захищене та відновлене рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/11701/21, охоплює період, що є предметом спору в справі №380/1529/24.

Тобто, спір у справі №380/1529/24 фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі №380/11701/21.

Суд звертає увагу позивача на те, що у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та Кодексу адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Відтак, вимоги про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, які допущені на виконання судового рішення, в іншому (новому) судовому провадженні не можуть розглядатися.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №522/10140/17 та від 21.11.2019 у справі №802/1933/18-а.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2020 у справі №826/13146/18, вирішуючи подібний спір пов`язаний із виконанням судового рішення, у цій справі поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вказаних обставин видно, що ініційований позивачем спір не може бути вирішеним як адміністративним судом, так і в інших судових юрисдикціях, оскільки стосується вимог про зобов`язання відповідача виконати у бажаний для позивача спосіб рішення суду від 07.02.2022 у справі №380/11701/21.

Суд звертає увагу на те, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача при виконанні судового рішення у справі №380/11701/21, порушено його права, свободи чи інтереси, то він повинен звертатися до суду у порядку статей 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України (тобто у порядку судового контролю за виконанням рішення), чи ініціювати питання про встановлення способу і порядку виконання судового рішення згідно з статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України, а не звертатися до суду з новим позовом.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в іншому (новому) судовому провадженні не розглядаються.

У цьому випадку слід звернути увагу на те, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом, є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. У той же час діючі положення Кодексу адміністративного судочинства України не передбачають можливості звернення з позовом у порядку адміністративного судочинства із вимогою про зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконати судове рішення. В цьому випадку відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2020 у справі №826/13146/18, вирішуючи подібний спір пов`язаний із виконанням судового рішення, у цій справі поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

За таких обставин заявлені позивачем вимоги, які спрямовані на фактичне забезпечення виконання уже існуючого судового рішення, яке набрало законної сили, не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, враховуючи, що між сторонами новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами та стосується того ж основного предмету і підстав, але на стадії виконання судового рішення, тому наявні підстави для закриття провадження у справі згідно із пунктом 4 частини пешої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог частини другої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись статтями 238, 239, 248, 256, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

закрити провадження у справі №380/1529/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строк, визначені частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Мричко Н.І.