Справа № 725/3836/24
Суддя: Байцар Л. В.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 725/3836/24
Провадження №2-а/726/37/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Байцар Л. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №1, 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Турович Олени Вячеславівни, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора взводу №1 роти №1, 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Турович Олени Вячеславівни, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови.

Позов обґрунтував тим, що 20 квітня 2024 року інспектором 1взводу 1 батальону 1 роти старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно позивача винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕНА № 1955052. Відповідно до винесеної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП України. Як зазначено в постанові, 20.04.2024 року о 11:14:31 у м. Чернівці вул. Головна, 77, водій керуючи ТЗ здійснив стоянку свого ТЗ на виїзді з прилеглої території чим унеможливив рух інших ТЗ, чим порушив п.15.9.ж. ПДР Порушення зупинок, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд ТЗ, що зупинився. Постанову складено 20.04.2024 року 11:22:24 по вул. Головна, 77 м. Чернівці. Позивачу поставлено в обов`язок сплатити грошовий штраф у розмірі 680 грн.

Вказує, що 20.04.2024 року близько 11 години, він підійшов до автомобіля Audi A4 д.н.з. НОМЕР_1 . Біля ТЗ стояла відповідач. На запитання позивача, в чому полягає порушення ПДР, адже жодних знаків, забороняючих чи попереджувальних немає. Відсутні розмітки та знаки, відсутній заїзд з проїзної частини вулиці через пішохідну зону, жовта лінія також відсутня.Більше того, він не перешкоджав зустрічному роз`їзду та об`їзду транспортного засобу. Інспектор повідомив, що жодних дорожніх знаків та розміток не повинно бути. Крім того зазначає, що інспектором не з`ясовано та недоведено, що саме ОСОБА_1 здійснив стоянку ТЗ, та підстави зупинки ТЗ. За таких обставин вважає постанову необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення має бути закрита.

Вказане стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 27.05.2024 року суд відкрив провадження у справі й ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та його представник до суду не з`явились, надавши суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності. Позов підтримують та просять його задовольнити.

Відповідач подав відзив на позов, у якому наполягає на правомірності оспорюваної постанови. Ствердив про наявність у діянні ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, адже доказом вчинення Позивачем правопорушення виступає витяг із бази ІПНП. Згідно даної інформації, 20.04.2024 року близько 10 год. 48 хв. на спецлінію «102» поступило повідомлення про «Порушення ПДР», де заявник повідомив, що припаркований автомобіль Ауді А4 д.н.з. НОМЕР_1 заблокував в`їзд. По прибуттю на місце виклику, поліцейськими виявлено транспортний засіб Ауді А4 д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований з порушенням ПДР, а саме перегородив виїзд з прилеглої території, чим унеможливлював рух інших транспортних засобів. Відповідно, поліцейськими було встановлено особу водія, ким виявився Позивач та на підставі вищевикладеного винесено оскаржувану постанову за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Позивач надав відповідь на відзив, у якому зазначив, що екіпажем патрульної поліції 20.04.2024 року о 11 год.14 хв., ніби-то було виявлено, що водій автомобіля Audi A4 з д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Чернівці по вул.. Головна, 77, керуючи транспортним засобом здійснив зупинку/стоянку свого ТЗ на виїзді з прилеглої території, чим унеможливив рух інших ТЗ, чим порушив пункт 15.9.ж Правил дорожнього руху. Представник відповідачів посилається як на доказ ніби-то вчинення позивачем правопорушення витяг із бази ІПНП, згідно інформації якого вбачається, що 20.04.2024 року близько 10.47 хв. на спецлінію «102» поступило повідомлення про «Порушення ПДР», де заявник повідомив, що припаркований автомобіль Ауді А4 д.н.з. НОМЕР_1 заблокував в`їзд. Та додано відповідний витяг, з якого вбачається, що: 1) заявник, ОСОБА_4 , який телефонував на спецлінію « НОМЕР_2 », зареєстрований по АДРЕСА_1 , що знаходиться на відстані більше 4 км від вул. Головна, 77. Також відсутні пояснення заявника відібрані на місці; 2) Відсутнє відео з бодікамер працівників поліції. Будь яких інших доказів разом з відзивом не надано; 3) зазначено, що ОСОБА_5 прибув на місце 11:41; 4) постанову складено об 11:22 ; 5) оброблено о 11:43. Зазначені у відзиві обставини щодо встановлення особи водія Ауді А4 д.н.з. НОМЕР_3 також не відповідають дійсності. Відповідач не перевіряла та не намагалася з`ясувати хто залишив авто. Більше того, позивач стверджує, що його взагалі не було, ні в автомобілі, ні поряд з ним. На прохання іншого поліцейського, який запитував у мешканців житлового будинку, що розташований навпроти будинку, 77 чи ніхто не знає чий це автомобіль. ОСОБА_1 також вказує,що, взявши ключі і документи, на прохання власниці, підійшов до автомобіля. Поліцейський попросив переставити авто на інше вільне місце. Позивач перепаркував його нерозуміючи в цьому необхідність. Згодом до ОСОБА_1 підійшла відповідач та попросила його надати для перевірки його документи, що він в подальшому і зробив, показав своє посвідчення водія та інші документи. Після чого, інспектор ОСОБА_2 почала йому виписувати штраф і говорити, що ніби-то ТЗ припарковано з порушенням ПДР. ОСОБА_1 висловив своє бачення, що жодних порушень не бачить, що відсутні знаки та перешкоди. Вказує, що незважаючи на всі його доводи, полійейська навіть не з`ясувала хто дійсно залишив ТЗ та не навела жодної законної підстави порушень ПДР. Також зазначає, що жодного ТЗ, який би намагався виїхати чи заїхати на територію ( у під`їзд житлового будинку) не було та це, навіть, неможливо зробити, так як ширина арки під`їзду менша за 2 метри, що унеможливлює рух ТЗ взагалі та є пішохідною зоною житлового будинку, а не прилеглою територією, на якій можливе паркування Т/З. Позивач відразу повідомив, що постанова незаконна та буде оскаржена в судовому порядку.

Вивчивши надані сторонами докази, суд установив таке.

20.04.2024 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 680,00 гривень (постанова від 20.04.2024 серії ЕНА № 1955052).

За змістом указаної постанови вбачається, що 20.04.2024 року приблизно о 11 год. 14 хв. екіпажем патрульної поліції було виявлено, що водій автомобіля

Audi А4 з Д.н.3. НОМЕР_1 , в м. Чернівці по вул. Головна, 77, керуючи транспортним засобом здійснив зупинку/стоянку свого Т/3 на виїзді з прилеглої території, чим унеможливив рух інших Т/3, чим порушив пункт 15.9.ж. Правил дорожнього руху. Його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Як вже зазначено, позивач стверджує, що не здійснював зупинку у вказаному місці, а лише підійшов до автомобіля Audi A4 д.н.з. НОМЕР_1 . Біля ТЗ стояла відповідач, яка зазначила, що позивач порушив ППР. Після чого було складено постанову про адміністраивне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини другої ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

У силу ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, разом з тим частина друга цієї статті передбачає що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватись вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п. 15.9.ж) ПДР України зупинка забороняється у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за, зокрема, порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Зі змісту постанови, що міститься в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 порушив п. 15.9 ж ПДР України, а саме здійснив зупинку/стоянку свого Т/3 на виїзді з прилеглої території, чим унеможливив рух інших Т/3, що кваліфіковано за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають учасники справи (ч.3 ст.77 КАС України).

Відповідно до ст. 80 КАС України речовими доказами є зокрема електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Суду не надано жодних фото- та відеоматеріалів за допомогою яких зафіксовано порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 .

Таким чином, приймаючи до уваги, що правопорушення (у разі його вчинення) має бути належним чином зафіксоване відповідачем, а твердження позивача про те, що він 20.04.2024 року не керував транспортним засобом «AUDI» за реєстраційним номером НОМЕР_4 неспростовані відповідачем, як у винесеній останнім постанові відносно позивача, так і шляхом надання суду належних та допустимих доказів, перелік яких визначений ст.251КУпАП, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕНА № 1955052 від 20.04.2024 року в справі про адміністративне правопорушення, винесена відповідачем, не містить достатніх та беззаперечних доказів порушення позивачем п. 15.9 (ж) ПДР України, та, як наслідок, вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, більш того, вина позивача не підтверджується будь-якими іншими, передбаченими процесуальним законом, зокрема, ст. 251 КУпАП, доказами.

Отже, відсутні будь-які докази вчинення позивачем вказаного правопорушення.

За приписами ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, у тому числі, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

При цьому оскаржувана постанова не містить відомостей щодо фіксації правопорушення за допомогою технічних засобів.

У силу п. 1 і п. 5 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України та добросовісно.

Так, в адміністративному судочинстві діє презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень, яка полягає в тому, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, матеріали справи не містять жодних належних, допустимих і достатніх у своїй сукупності доказів на підтвердження того, що позивач скоїв це правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За змістом пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, з-поміж іншого, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування постанови серії ЕНА № 1955052 від 20.04.2024.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

При оскарженні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності судовий збір сплачується в розмірі 605,60 грн.

В даному випадку внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом тобто 1211, 20 грн., а отже переплата становить 605,60 грн.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 605,60 грн.

Ураховуючи те, що позивачем внесено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом, сума переплати 605,60 грн. підлягає поверненню позивачу із Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 139, 245, 246, 283, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №1, 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Турович Олени Вячеславівни, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови - задовольнити повністю.

Скасувати постанову від 20 квітня 2024 року серії ЕНА № 1955052, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі стосовно ОСОБА_1 за частиною третьою статті 122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок- надміру сплаченої суми згідно з квитанцією ID 9340-7571-4120-9228 від 30 квітня 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Головуючий суддя Л. В. Байцар