Справа № 620/9151/24
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/9151/24 Суддя (судді) першої інстанції: Наталія БАРГАМІНА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.,

суддів: Коротких А.Ю.,

Мєзєнцева Є.І.,

При секретарі: Масловській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра Оіл» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року у справі за позовом Головного управління ДПС у Чернігівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра Оіл» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, -

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Чернігівській області звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра Оіл» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра Оіл» (проспект Перемоги, буд. 62, кв. 402, м. Чернігів, ), застосованого на підставі рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 28.06.2024.

Підставою звернення визначено відмову відповідача допустити посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки за наявності на це законних підстав.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року заяву Головного управління ДПС у Чернігівській області задоволено повністю.

Приймаючи таке рішення, суд виходив з того, що відповідач, без достатніх на це підстав, відмовився від проведення перевірки, факт чого у встановлений Податковим кодексом України спосіб, задокументований актом № 422/ж6/25-01-07-01 про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної планової виїзної перевірки від 27.06.2024.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Товариство подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ТОВ «Пальміра Оіл» вважає наказ №749-п від 13.06.2024 року неправомірним, а тому має намір звернутись до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування наказу №749-п від 13.06.2024 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки» ТОВ «Пальміра Оіл».

Зазначає, що визначальною умовою для застосування адміністративного арешту майна платника податків на підставі пп. 94.2.3. п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України при не допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки є наявність законних підстав для проведення такої перевірки.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч.4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Пальміра Оіл» було включено до План-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на 2024 рік, який розміщений на веб-порталі Державної податкової служби України (https://tax.gov.ua/diyalnist-/plani-ta-zviti-roboti-/740029.html).

Наказом начальника Головного управління ДПС в Чернігівській області № 749-п від 13.06.2024 наказано провести документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра Оіл» з 27.06.2024 тривалістю 10 робочих діб (а.с. 12).

Позивачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення надіслано повідомлення від 13.06.2024 № 144/ж4/25-01-07-07-04 та вищевказаний наказ, які вручено 14.06.2024 (а.с. 11, 13).

На підставі вказаного наказу були видані направлення на перевірку від 26.06.2024 № 1402/ж3/25-01-07-00, № 1403/ж3/25-01-07-00, № 1404/ж3/25-01-07-00, № 1405/ж3/25-01-07-00, № 1406/ж3/25-01-07-00, № 1407/ж3/25-01-07-00, № 1408/ж3/25-01-07-00 (а.с. 14-20).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пальміра Оіл» 27.06.2024 не допустило перевіряючих до проведення документальної планової виїзної перевірки, про що посадовими особами Головного управління ДПС у Чернігівській області було складено акти № 421/ж6/25-01-07-01 відмови від підпису направлень для проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра Оіл» та № 422/ж6/25-01-07-01 про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра Оіл» (а.с. 21-25).

28.06.2024 рішенням начальника Головного управління ДПС у Чернігівській області було застосовано умовний адміністративний арешт майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра Оіл», підтвердження обґрунтованості якого є предметом розгляду у даній справі (а.с. 28).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до вимог п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

На підставі п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

У відповідності до приписів підпункту 75.1.2 статті 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 77.6 статті 77 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Судом встановлено, що податковим органом було складено акт недопуску до проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра Оіл» від 27.06.2024 № 422/ж6/25-01-07-01.

На підставі зазначеного акту та звернення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків Головним управлінням ДПС у Чернігівській області прийнято рішення від 28.06.2024 про застосування адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра Оіл».

Саме посилаючись на обставини відмови відповідача від допуску до проведення перевірки, позивач вказує на наявність підстав для застосування умовного адміністративного арешту майна платника податку.

Факт незгоди з підставами винесення Наказу на проведення перевірки не є законодавчо визначеними підставами для недопущення платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної перевірки, визначеними абз. 5 п. 81.1 ст. 81 ПК України.

При цьому судом в межах даної справи не надається оцінка обґрунтованості зазначених податковим органом підстав для проведення перевірки відповідача, оскільки такі обставини можуть бути досліджені лише в межах спору щодо правомірності наказу про проведення перевірки.

Водночас, наказ на проведення перевірки відповідає вимогам, що передбачені до їх змісту підпунктом 81.1 статті 81 Кодексу, а саме: містить дату видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта, адресу об`єкта, перевірка якого проводиться, мету (встановлення дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства), вид (документальна планова), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом (на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 77.4 статті 77, статті 82 Податкового кодексу України), дату початку і тривалість перевірки (з 27.06.2024, тривалістю 10 робочих днів), період діяльності, який буде перевірятися (з 06.04.2018 по 31.12.2023), має підпис виконуючого обов`язки начальника контролюючого органу, який скріплено печаткою контролюючого органу (а.с. 12).

Матеріали справи свідчать, що відповідач ознайомився з наказом та направленнями на перевірку, але підписувати направлення для проведення перевірки відмовився та не допустив посадових осіб до проведення перевірки за наявності законних підстав для її проведення.

Колегія суддів зауважує, що в разі наявності судового рішення про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту платник податків не позбавлений можливості звернутися із заявою про його припинення, якщо надалі наказ про проведення перевірки буде визнано незаконним.

Отже доводи відповідача щодо безпідставності наказу про проведення планової документальної перевірки від 13.06.2024№ 749-п не є предметом дослідження в межах розгляду заяви про підтвердження обґрунтованості умовного арешту майна.

Аналогічна правова позиція висловлена у Верховного Суду від 23.02.2023 у справі №640/17091/21.

Так, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 лютого 2023 року у справі № 640/17091/21 вирішуючи питання про те, чи можна вважати, що подання платником податків позову про скасування наказу про проведення перевірки є спором про право в розумінні пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України при перевірці заяви контролюючого органу, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 283 КАС України, акцентував увагу, що оцінку обґрунтованості заперечень платника податків щодо правомірності проведення перевірки має надавати суд в межах здійснення превентивного контролю при реалізації податковими органами певних видів його повноважень, шляхом розгляду заяв податкових органів, передбачених частиною першою статті 283 КАС України. У таких справах адміністративний суд фактично є незалежним суб`єктом, який здійснює перевірку об`єктивності прийнятого контролюючим органом рішення, та одночасно, виконує завдання захисту прав платників податків від потенційно можливих зловживань з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно правового висновку судової палати, наявність спору про право в розумінні пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України має вбачатися саме на етапі вирішення питання про відкриття провадження у справі за заявою контролюючого органу, передбаченою частиною першою статті 283 КАС України. При цьому у справах за заявою контролюючого органу, передбаченою пунктом 2 частини першої статті 283 КАС України, заперечення платника податків щодо правомірності проведення податкової перевірки, які полягають у оскарженні відповідного наказу про її проведення чи дій контролюючого органу при її проведенні, не можуть розглядатися як "спір про право".

Отже, намір товариства оскаржити наказ про проведення перевірки в адміністративному порядку не може розглядатися як "спір про право" та не перешкоджає розгляду судом заяви контролюючого органу про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна такого платника податків.

Крім того, матеріали справи не містять доказів оскарження в судовому порядку, як наказу про проведення перевірки, так і дій контролюючого органу щодо включення Товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра Оіл» до плану-графіку документальних перевірок.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту органами державної податкової служби визначені статтею 94 Податкового кодексу України та Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 № 632 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 02.08.2017 за № 948/30816 (далі - Порядок № 632).

Пунктом 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України передбачено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Відповідно до п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з п. 94.3 ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Пунктом 94.5 ст. 94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт майна може бути повним або умовним.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном.

Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом (п. 94.10 ст. 94 ПК України).

Аналогічні норми передбачені Порядком № 632.

Аналізуючи наведені вище норми статті 94 Податкового кодексу України та Порядку № 632 колегія суддів дійшла висновку, що арешт майна платника податків може бути застосовано за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.

Беручи до уваги, що відповідач, без достатніх на це підстав, відмовився від проведення перевірки, факт чого у встановлений Податковим кодексом України спосіб, задокументований актом № 422/ж6/25-01-07-01 про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної планової виїзної перевірки від 27.06.2024, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків відповідача у справі, адже його застосовано за наявності підстав, визначених підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра Оіл» залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: А.Ю. Коротких

Є.І. Мєзєнцев