Справа № 489/2114/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 489/2114/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Ступакової І.Г., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.05.2024 року у справі №489/2114/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 16.03.2024 року серії ЕНА №1674112

У С Т А Н О В И В:

25.03.2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва із позовною заявою, у якій просив:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 16.03.2024 року серії ЕНА №1674112.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, зокрема, на безпідставність прийняття спірної постанови та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, посилаючись на відсутність доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

За наслідками розгляду зазначеної справи Ленінським районним судом м. Миколаєва 01 травня 2024 року прийнято рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1674112 від 16.03.2024 року та закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Ухвалюючи означене рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності належних та достовірних доказів на підтвердження того, що 16 березня 2024 року за обставин, викладених в постанові, за кермом транспортного засобу марки «OPELVECTRA» н/з НОМЕР_1 , перебував саме ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вище вказаним рішенням суду першої інстанції, Департаментом патрульної поліції (далі - скаржник) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у даному випадку відсутні підстави для скасування спірної постанови, оскільки наданий до матеріалів справи відеозапис з місця зупинки транспортного засобу містить інформацію щодо обставин події та підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП.

Позивач - ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, яке у відповідності до вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В силу приписів пункту 1,3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Зокрема, як з`ясовано колегією суддів, що 16 березня 2024 року о 15 год. 57 хв. в м. Миколаєві, Херсонське шосе, 1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «OPELVECTRA» державний номерний знак НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування на підставі постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.08.2023 року у справі №489/2273/23, чим порушив вимоги п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України.

За таких обставин, 16 березня 2024 року інспектором патрульної поліції старшим лейтенантом поліції 1 взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Миколаївській області Довгим К.М. винесено постанову від 16.03.2024 року серії ЕНА №1674112, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статтею 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн.(а.с.8)

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», установлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Положеннями пункту 1.3. ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Приписами пункту 1.9. ПДР України установлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, у відповідності до пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 4 статті 126 КУпАП визначено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) установлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами частини 1,2 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), які обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із частиною першою ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З аналізу наведених вище норм законодавства України слідує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Повертаючись до обставин даної справи судова колегія звертає увагу на таке.

Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 року №3262, згідно із якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, апеляційним судом установлено, що:

- постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 травня 2023 року у справі №490/1953/23, яка набрала законної сили 16.05.2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

- постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.08.2023 року у справі №489/2273/23, що набрала законної сили 04.09.2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Тобто, судовими рішеннями у справі №490/1953/23 та №489/2273/23, ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

За наведених обставин, на момент винесення оскаржуваної постанови (16 березня 2024 року), ОСОБА_1 не мав права керувати всіма видами транспортних засобів, зокрема, і «OPELVECTRA» н/з НОМЕР_2 .

Колегія суддів зазначає, що до повноважень інспектора патрульної поліції входить виявлення, фіксування та винесення санкції за адміністративне правопорушення, вчинене водіями при керуванні транспортним засобом, при порушенні обов`язкових норм КУпАП чи інших правил.

З матеріалів справи слідує, що 16 березня 2024 року інспектором патрульної поліції старшим лейтенантом поліції 1 взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Миколаївській області Довгим К.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 16.03.2024 року серії ЕНА №1674112.

Зі змісту вказаної вище постанови убачається, що 16 березня 2024 року о 15 год. 57 хв. в м. Миколаєві, Херсонське шосе, 1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «OPELVECTRA» н/з НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування на підставі постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.08.2023 року у справі №489/2273/23, чим порушив вимоги п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України.

На підтвердження зазначених у постанові обставин, Управлінням патрульної поліції в Миколаївській області разом з відзивом на позовну заяву долучено компакт-диск з відеозаписом з місця події, яка сталася 16 березня 2024 року.(а.с.36)

Переглядаючи наданий до відзиву на позовну заяву відео-запис з місця події, який міститься на компакт диску, суд першої інстанції установив, що транспортний засіб марки «OPELVECTRA» н/з НОМЕР_1 рухався по парковій зоні торгового центру з метою паркування без ввімкнення покажчиків повороту.

Як зазначено судом попередньої інстанції, вікна вказаного транспортного засобу тоновані, обличчя (фігури) водія та пасажирів розгледіти не виявляється можливим. У подальшому, як з`ясовано судом першої інстанції, відеозапис переривається. Друга частина відеозапису розпочинається з того, як працівники патрульної поліції стоять поряд з ОСОБА_1 біля автомобіля марки «OPELVECTRA» н/з НОМЕР_1 , який не рухається, припаркований.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що з наданого відеозапису не убачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. При цьому, ОСОБА_1 категорично заперечував факт керування ним транспортним засобом.

Разом з тим, досліджуючи наявний в матеріалах справи відео-запис з місця події, судовою колегією установлено, що на відео-записі зафіксовано факт руху та зупинку транспортного засобу марки «OPELVECTRA» н/з НОМЕР_1 . Під час зупинки транспортного засобу та спілкуванні з інспектором поліції ОСОБА_1 попросив повідомити його про причини зупинки. В подальшому, на вимогу інспектора патрульної поліції пред`явити посвідчення водія, ОСОБА_1 відмовився. Натомість, надав працівникам поліції військовий квиток.

Тільки під час перевірки документів та після з`ясування інспектором патрульної поліції обставин щодо позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на підставі судового рішення, позивач почав заперечувати факт керування ним автомобілем марки «OPELVECTRA» н/з НОМЕР_1 . Крім того, як убачається з відеозапису, під час подальшого спілкування з інспекторами патрульної поліції, позивач зазначав про те, що керує таким транспортним засобом на території військової частини.

Більше того, як зазначено та слідує зі змісту наведених вище судових рішень у справах №490/1953/23 та №489/2273/23, саме за керування транспортним засобом марки «OPELVECTRA» н/з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Установлені судом апеляційної інстанції обставини справи, а саме зафіксований факт руху та зупинки транспортного засобу «OPELVECTRA» н/з НОМЕР_1 , установлені судовими рішеннями обставини керування позивачем вказаного транспортного засобу, та пояснення позивача, свідчать про те, що у володінні та використанні ОСОБА_1 знаходиться зазначений автомобіль, яким він користується на постійній основі.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, на переконання колегії суддів, в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції враховує, що обставини вчинення правопорушення підтверджено складеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, із змісту якої чітко убачаються час та місце вчинення правопорушень, а також особа, яку притягнуто до відповідальності.

Колегією суддів не установлено обставин, які б свідчили про порушення процедури розгляду справи або порушення прав ОСОБА_1 під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та/або будь-яким чином свідчили про перевищення службових повноважень інспектором патрульної поліції відносно позивача. Зміст постанови відповідає вимогам ст. 283, 284 КпАП України.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідачем під час розгляду адміністративної справи та винесенні оскаржуваної постанови дотримано вимог закону, стягнення накладено в межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності. Процедура розгляду справи дотримана: роз`яснено права, повідомлено зміст правопорушення, оголошено рішення.

При цьому, як з`ясовано апеляційним судом та убачається з наявного в матеріалах справи відео-запису, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідач не перешкоджав позивачу реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи. У свою чергу, під час розгляду адміністративної справи позивач не виявив бажання скористатися правовою допомогою адвоката та не заявляв відповідного клопотання.

Доказів, які спростовують факт наявності адміністративного правопорушення, та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, передбачену ч.4 ст.126 КУпАП, як до суду першої інстанції так і до суду апеляційної інстанції не надано, а матеріали справи не містять.

Судова колегія зауважує, що відеозапис з місця події, що долучений відповідачем до матеріалів справи, та постанова у справі про адміністративне правопорушення у сукупності є доказами в адміністративній справі, які безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 діяння.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

За таких обставин, судова колегія погоджується з доводами скаржника щодо правомірності прийняття спірної постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП.

Підсумовуючи наведене, на переконання судової колегії, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, оскільки до матеріалів справи додано відеозапис з місця події та постанову у справі про адміністративне правопорушення, які містять достатньо інформації для перевірки судом правомірності оскаржуваної постанови від 16.03.2024 року серії ЕНА №1674112.

Наявні у матеріалах справи докази повністю підтверджують в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Враховуючи, що належними та допустимими доказами підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, які безпідставно залишено поза увагою судом першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для скасування спірної постанови.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, а відтак, згідно до приписів ст. 315, 317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 286, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити повністю.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.05.2024 року у справі №489/2114/24 - скасувати.

Прийняти у справі №489/2114/24 нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 16.03.2024 року серії ЕНА №1674112 - відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями, є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді І.Г. Ступакова О.І. Шляхтицький