Справа № 340/3315/21
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2024 року м. Дніпросправа № 340/3315/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.02.2024 року в адміністративній справі №340/3315/21 (суддя Брегей Р.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначені позивачу пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» строком на 8 років з 06.10.2019 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.02.2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 28 травня 2021 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії на підставі заяви від 17 травня 2021 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 травня 2021 року про призначення пенсії на підставі приписів частини 1 статті 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, врахувавши правові висновки суду. Відмовлено у задоволенні позову в іншій частині вимог.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що позивачем порушено порядок подання та оформлення документів для призначення пенсії. Так, зокрема, позивач звертався до відповідача із запитами, проте такі не є підставою для розгляду питання щодо призначення або перерахунку пенсії. Також позивач пропустив 6 місячний строк звернення з цим позовом до суду. При цьому, позивач не має права на пенсію відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки умовою для такої пенсії є робота у зоні відчуження в певний час і певної тривалості. Разом з тим, позивач працював лише один день зоні відчуження.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З матеріалів справи слідує, що позивач проходив строкову службу в рядах Збройних сил Радянського Союзу в військовій частині НОМЕР_1 в період з 14 листопада 1985 року по 22 грудня 1987 року.

20 лютого 1987 року наказом командира військової частини за № 55 був командирований - направлений до військової частини НОМЕР_2 для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС .

В період проходження служби в в/ч НОМЕР_2 з 20.02.87 року по 03.06.1981 року у зв`язку перебуванням зоні Чорнобильської АЕС позивач отримав дозу опромінювання 13.093 , що підтверджується Карткою обліку доз радіоактивного випромінювання.

16 червня 1998 року позивач отримав Посвідчення серії НОМЕР_3 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році.

В жовтні 2018 року позивач направив звернення до Благовіщенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про призначення пільгової пенсії, проте відповіді не отримав.

17 травня 2021 року позивач повторно подав до Головного Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської заяву про призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону № 796- ХІІ, з додатком документів передбачених законодавством : ксерокопія паспорту; ксерокопія картки платника податків; ксерокопія посвідчення учасника ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС; довідка в/ч НОМЕР_2 , Архівна довідка Галузевого Державного Архіву Міністерства оборони України, Довідка центрального Архіву Міністерства оборони Російської Федерації; Довідка Львівського державного архіву Міністерства оборони України ; Ксерокопія військового квитка, Ксерокопія трудової книжки ; Ксерокопія картонки обліку доз радіоактивного опромінювання .

28 травня 2021 року Головне Управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області прийняло рішення про відмову у призначені пенсії на підставі того, що в архівній довідці міститься інформація, що позивач працював в зоні відчудження лише оди день, а дні виїзду в зону відчудження не зазначені.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ).

Згідно з частиною 1 статті 55 Закону № 796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Зокрема, встановлено, що учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку до 8 років.

Відповідно до статті 9 Закону № 796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, статтею 10 Закону № 796-XII визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Статтею 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. Пунктом 2 частини 1 статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що до другої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи належать учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження, у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи.

Отже, з аналізу наведених правових норм слідує, що право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

У спірному випадку відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії з підстав того, що позивач працював в зоні відчудження лише оди день.

Стосовно цього суд першої інстанції вірно зазначив, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду у справі №340/1040/22 від 09 січня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Обласної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Кіровоградської обласної державної адміністрації у вигляді протоколу комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 35 від 24.11.2021 Про позбавлення ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 2 категорії серія А синього кольору. Зобов`язано Обласну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Кіровоградської обласної державної адміністрації прийняти рішення про видачу (заміну) ОСОБА_1 посвідчення нового зразка Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році (категорія 2) серії А синього кольору.

Також суд апеляційної інстанції встановив, що упродовж 1987 року позивач працював у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, що в свою чергу спростовує доводи відповідача про підтвердження роботи позивачем у зоні відчуження лише 1 день.

Колегія суддів зазначає, що позивач не пропустив шестимісячний строк звернення з цим позовом до суду, оскільки позов подано у межах шестимісячного строку (червень 2021 року) після відмови відповідача у призначені пенсії (травень 2021 року).

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, тому, при таких обставинах, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.02.2024 року в адміністративній справі №340/3315/21 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.02.2024 року в адміністративній справі №340/3315/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко