Справа № 300/5848/24
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
"31" липня 2024 р. Справа № 300/5848/24
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,
ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) 26.07.2024 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також відповідач 1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі, також відповідач 2, ГУ ПФУ в Полтавській області), в якому просить:
В силу правового регулювання пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України, Кодекс) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
За приписами частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
За приписами частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
При цьому, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та" повинен був дізнатись". Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може "дізнатися", що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Разом з тим, як вказує у коментованій постанові Велика Палата Верховного Суду, пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що "повинна була дізнатися" про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, "демонструючи свою необізнаність" щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Відповідно до позиції Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладеної у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач "дізнався" або "повинен був дізнатись" про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Так, в позовній заяві позивач зазначив, що починаючи з 21.03.2019 отримував пенсію по інвалідності (ІІІ група, загальне захворювання) відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вважаючи, що пенсія позивачу призначена у неправильному (меншому) розмірі та вважаючи, що пенсійний орган міг допустити помилку чи іншу протиправну бездіяльність при нарахуванні розміру пенсії, ОСОБА_1 звернувся із запитом від 22.02.2024, у якому просив надати копії усіх заяв про призначення/перерахунок пенсії, протоколів, довідок про заробітну плату, розрахунків тощо, які містяться у моїй пенсійній справі.

Листом від 25.03.2024 за №3192-1799/Т-02/8-0900/24 Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області надано відповідь на запит позивача, згідно якої вказується, зокрема, що заробітну плату для обчислення пенсії враховано за період 01.12.1987 по 31.05.1993 та з 01.10.2000 по 31.12.2018. Період заробітку з 01.12.1987 по 30.11.1989 враховано згідно довідки АО "Газпром Нефть", яка видана російською федерацією та підтверджена актом зустрічної перевірки №205 від 26.04.2019. Також зазначено, що в матеріалах пенсійної справи №70 відсутні будь-які інші довідки про заробітну плату крім довідки №01/1/29/48 від 19.04.2019 за період з 01.12.1987 по 30.11.1989, яку враховано при обчисленні пенсії.

Відтак, ОСОБА_1 звернувся 20.06.2024 до Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії (із долученням також отриманих у 2024 році довідок про заробітну плату), в якій просив:

1) Провести перерахунок та виплату пенсії з моменту її призначення, з урахуванням даних (1) довідки №01/01/09/07/02-3059, виданої Структурною одиницею (Філією) "Укрнафта буріння" ПАТ "Укрнафта", (2) довідки про заробітну плату від 02.04.2021 №01/1/2/км-119 за період з 24.11.1987 по 05.07.1989, а також з урахуванням (І) трудового стажу у районах Крайньої Півночі та у місцевості, прирівняній до Крайньої Півночі, розрахованого в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців та (ІІ) даних архівної довідки від 10.10.2019 №4/95952 про те, що позивач проходив військову службу у м. Мончегорськ Мурманської області, яке знаходиться у заполярному колі (тобто врахування стажу рік за два);

2) провести перерахунок пенсії із врахуванням довідок за період з 1980 по 1987 роки, виданих Управлінням "Надвірнанафтогаз" 09.02.2024 за №01/01/09/25/15 та №01/01/09/25/16.

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 27.06.2024 за №70, пенсійний орган відмовив у здійсненні перерахунку з врахуванням довідок про заробітну плату, виданих: Управлінням "Надвірнанафтогаз" за періоди з 01.02.1980 по 30.11.1983 та з 01.09.1987 по 30.11.1987, Структурною одиницею (філією) "Укрнафта Буріння" ПАТ "Укрнафта" за період з 01.11.1990 по 31.07.1993, які не підтверджені первинними документами.

Разом з тим, в прохальній частині адміністративного позову ОСОБА_1 просить (ставить питання) про відновлення своїх права з моменту призначення пенсії (21.03.2019), при цьому позивач звернувся з цим позовом (такими позовними вимогами) до суду лише 26.07.2024, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 122 КАС України.

Позивач в на обґрунтування строку звернення до суду констатує, що фактично процедуру відновлення свого законного права на отримання справедливого розміру пенсії ним розпочато у лютому 2024 року. Отже, з урахуванням наведеного, позивач не пропустив шестимісячний строк звернення до суду, оскільки фактично дізнався про продовжувані протиправні дії/бездіяльність відповідача, отримавши лист від 08.05.2024.

Додатково вказує, що відповідно до частини 2 статті 46 Закону №1058-1V, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Окрім цього, звернув увагу, що при застосуванні строків у даному випадку потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист.

Позивач переконаний, що аргумент про те, що пенсія є періодичним платежем, може бути застосовано для розрахунку строку звернення до суду, але не для строку в межах якого держава, визнаючи свою помилку у нарахуванні пенсії при призначенні, зобов`язана "повернути" позивачеві суму недоотриманої соціальної виплати, про що вказано і Верховним Судом у постанові від 26.01.2021 у справі №520/11178/2020, а також підтримано Верховним Судом у актуальній, "свіжій" постанові від 14.02.2023 у справі №280/9279/20.

Воднораз, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19.

Щодо покликання позивача на постанови Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №520/11178/2020, від 14.02.20023 у справі №280/9279/20 (в якій, серед іншого, надана оцінка застосування правових висновків викладених у постановах Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 635/7878/16-а, від 26 січня 2021 року у справі № 520/11178/2020 (зокрема, в даній постанові Верховний Суд виходив презумпції, що розмір пенсії обчислено відповідно до закону, а тому у пенсіонера відсутні розумні причини сумніватися у добросовісності дій працівників пенсійного фонду), то такі є нерелевантними до цієї справи, прийняті за інших фактичних обставин, а тому не можуть застосовуватися у даній справі, що розглядається.

Відтак, згідно з вимогами частини 1 статті 169, частини 1 статті 123 КАС України позовну заяву належить залишити без руху та надати позивачу строк для їх усунення у спосіб подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, з обґрунтуванням поважності причин його пропуску, підтверджене належними доказами.

В силу правового регулювання частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху, згідно вимог частини 2 статті 169 КАС України зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі наведеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

П О С ТА Н О В И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій, - залишити без руху.

2. Надати позивачу десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення виявлених недоліків, шляхом подання до Івано-Франківського окружного адміністративного суду обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та доказів поважності причин його пропуску.

Роз`яснити, що в разі неусунення недоліків у визначений строк позовна заява буде повернена.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Главач І.А.