Справа № 260/2324/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/2324/23 пров. № А/857/11453/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Хомин Ю.Є.,

за участю представника відповідача Каруніка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року, прийняте суддею Плехановою З.Б. о 14 годині 41 хвилині у м. Ужгороді, повний текст складено 11.04.2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( надалі В/Ч, відповідач) про визнання бездіяльності протиправною стосовно не розгляду рапортів та заяв від 16.01.2022 та 26.01.2023 про направлення позивача ОСОБА_1 , старшого солдата, Військової частини № НОМЕР_1 на військово-лікарську комісію (надалі ВЛК); зобов`язання розглянути рапорти та заяви від 16.01.2023 та 26.01.2023 про надання законної можливості направлення позивача на ВЛК; зобов`язання звільнити позивача від військової служби, виконання бойових розпоряджень та нарядів під час підготовки та направлення позивача на ВЛК.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 відмовлено в позові.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що позивач не подавав рапорт по команді, тобто особисто, а подання рапорту іншою особою, в тому числі адвокатом, не допускається.

Суд зазначив, що адвокат Скоробагатько В. звернувся до відповідача із заявою від 26.01.2024 не у спосіб встановлений Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», і крім того, в даній справі позивачем є ОСОБА_1 , а не адвокат, який ставить вимогу про нерозгляд відповідачем адвокатського звернення або запиту.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що позивач, через свого представника адвоката Скоробогатька В.Ю. звертався із рапортом від 26.01.2023 до командира В/Ч НОМЕР_1 про направлення на ВЛК у зв`язку зі станом здоров`я. До рапорту додано довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 14.11.2022 № 9431.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, рапорт від 26.01.2023 командування проігнорувало, а рапорт ОСОБА_1 від 16.01.2023 не розглянуло і жодної рекомендації по суті рапорту ОСОБА_1 не було надано, так як він з 10.01.2023 перебуває в статусі як особа, що здійснила кримінальне правопорушення.

Суд першої інстанції при відмові у позовних вимогах не правомірно врахував, що ОСОБА_1 не подав рапорт особисто та не по команді, не врахувавши, що на даний час законодавством чітко не визначено та не передбачено ряд моментів при подачі рапортів військовослужбовцями - реєстрація, термін розгляду, оформлення відповіді командира по суті.

Суд першої інстанції не дійшов висновку, що В/Ч НОМЕР_1 не вирішено належним чином рапорт ОСОБА_1 від 16.01.2023, шляхом розгляду всіх порушених у ньому питань, вжиття необхідних заходів, надання вичерпної відповіді у письмовій формі.

Судом першої інстанції не було встановлено та фактично не заперечується й представником В/Ч, що останнім, жодного рішення за результатами поданого позивачем рапорту від 16.01.2024 не прийнято.

При цьому, суд першої інстанції не прийняв до уваги того, що позивач зарахований в розпорядження командира В/Ч НОМЕР_1 і питання стосуються уже суті порушеного права у рапорті, а не підстав для відмови у його розгляді.

За своєю правовою природою бездіяльність це як пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.

Просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позов.

В/Ч НОМЕР_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що позивач здійснив лише флюорографію органів грудної клітки, після чого 31 грудня 2022 самовільно залишає розташування військової частини НОМЕР_2 стрілецького батальйону В/Ч НОМЕР_1 .

Як вбачається з матеріалів справи рапорт від 16 січня 2023 написаний адвокатом - та містить прохання щодо звільнення з лав Збройних Сил України військовослужбовця ОСОБА_1 , а до рапорту додано копія ордеру на надання правової допомоги, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копія довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) виданої командиром В/Ч НОМЕР_3 , а не копія постанови ВЛК із висновком про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, що є єдиною підставою для звільнення під час дії воєнного стану.

Крім того, позивач не подавав рапорт по команді, тобто особисто, а подання рапорту іншою особою, в тому числі адвокатом, не допускається.

Окрім того, адвокат Скоробагатько В. звернувся до відповідача із заявою від 26.01.2024 не у спосіб встановлений Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», і крім того, в даній справі позивачем є ОСОБА_1 , а не адвокат ,який ставить вимогу про не розгляд відповідачем адвокатського звернення або запиту.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у травні 2022 під час мобілізації ОСОБА_1 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 , В/Ч НОМЕР_3 як старший стрілець.

24 травня 2022 отримав травму пов`язану з проходження військової служби.

31 травня 2022 проведено медичний огляд ВЛК В/Ч НОМЕР_4 , на підставі чого ВЛК видано довідку із зазначенням, що ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Вказані обставини підтверджуються Довідкою ВЛК № 630 від 31.05.022.

30 жовтня 2022 Наказом командира В/Ч НОМЕР_1 за № 296 старшого солдата ОСОБА_1 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_2 зараховано до списків В/Ч НОМЕР_1 до 2 стрілецького батальйону з 30 жовтня 2022.

З 30 жовтня 2022 по 08.12.2022 ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях, що стверджується Довідкою В/Ч НОМЕР_1 від 08.12.2022.

31 грудня 2022 ст. солдат. фельдшер ОСОБА_2 подав рапорт командиру НОМЕР_2 стрілецького батальйону, в якому вказав, що солдат 6 роти ОСОБА_1 самовільно покинув 31.12.2022 місце лікування і на даний час місце його знаходження невідоме, на телефонні дзвінки не відповідає.

Відповідно до Довідки по факту самовільного залишення частини військовослужбовцем військової служби за мобілізацією командиром Відділення 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону В/Ч НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 ОК « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Сухопутних військ ЗС України В/Ч НОМЕР_1 зазначено:

31.12.2022, о 17 30 від фельдшера медичного пункту батальйону ОСОБА_2 стало відомо, що ст. солдат ОСОБА_1 , командир відділення 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького взводу В/Ч НОМЕР_1 , відсутній у розташуванні медичного пункту 2 стрілецького батальйону, де ст. солдат ОСОБА_1 проходив амбулаторне лікування при частині. За декілька днів до цього, ст. солдат ОСОБА_1 проходив огляд у лікарні м. Миколаївка зі скаргами на стан здоров`я та зробив рентген. Подальше, більш поглиблене обстеження було заплановано в найближчий час.

Пошуки ст. солдата ОСОБА_1 результату не дали. На телефонні дзвінки військовослужбовець не відповідає, місцезнаходження не відоме. Решта обставини з`ясовуються.

02.01.2023 Наказом командира В/Ч НОМЕР_1 №1 (по стройовій частині) вважати такими, що самовільно залишив частину, припинив участь в бойових діях в складі В/Ч НОМЕР_1 та призупинити виплату грошового забезпечення: 01 січня 2023: молодшому сержанту ОСОБА_1 , командиру 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону. Підстава: доповідь про факт самовільного залишення частини №5 вх.№87 від 02.01.2023.

12.01.2023 Наказом командира В/Ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № НОМЕР_5 молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону, зарахованого наказом командира В/Ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 12 січня 2023 №12-РС в розпорядження командира В/Ч НОМЕР_1 , вважати як такого, що самовільно залишив частину, увільнити від займаних посад і вважати таким, що знаходяться в розпорядженні командира В/Ч НОМЕР_1 . Підстава: витяг з наказу командира В/Ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 12 січня 2023 №12-РС.

16 січня 2023 адвокат - ОСОБА_3 подав рапорт, в якому просить командира В/Ч НОМЕР_1 звільнити з лав Збройних Сил України військовослужбовця ОСОБА_1 на підставі ст. 26 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: за станом здоров`я.

До рапорту додано: копія ордеру на надання правової допомоги, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копія довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 14.11.2022 № 9431 виданої командиром В/Ч НОМЕР_3 .

26.01.2023 адвокат - ОСОБА_3 звернувся із заявою до командира В/Ч НОМЕР_1 з проханням звільнити старшого солдата 2 стрілецького батальйону 2-го взводу 6 роти ОСОБА_1 на підставі ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та прохання термінового забезпечення надання законної можливості проходження ВЛК комісії для визначення ступеня придатності.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою-третьою статті 1 Закону № 2232-XII передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період (частина шоста 6 статті 2 Закону № 2232-ХІІ).

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пункт 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ передбачає вичерпний перелік законних підстав, що дають право на звільнення зі служби військовослужбовцю призваному для проходження служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, за призовом під час мобілізацій, на особливий період.

Порядок звільнення з лав Збройних Сил України передбачено Законом № 2232-ХІІ та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 № 1153/2008.

Відповідно до пункту 144-1 Положення для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Визначення в абз. 2 ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-XII командира військової частини суб`єктом звернення до органу досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення, на підставі якої вносяться відповідні відомості до ЄРДР, обумовлено, перш за все, тим, що кримінальні правопорушення, передбачені абз. 1 ч. 2 цієї статті, нерозривно пов`язані з порушенням військовослужбовцем військової дисципліни.

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до ч. 4 ст. 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

У відповідності до вимог пункту 233 вищевказаного Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

- підстави звільнення з військової служби;

- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово- обліковою спеціальністю;

- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

У відповідності до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 № 402 перед оглядом військовозобов`язаних їм проводиться рентгенологічне (флюорографічне) обстеження органів грудної клітки, загальний аналіз крові, визначаються група крові та резус-належність (особам, у яких немає відповідної відмітки у військовому квитку), ЕКГ, дослідження сечі. Особам, яким більше 40 років, обов`язково проводиться вимір внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор - що здійснюється (при медичних пунктах частини, та(або) за наявності обладнання - у медичній роті) за обов`язкової участі військовослужбовця.

В подальшому, на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК додаються:

1) направлення із зазначенням військового звання, прізвища, імені та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, військового комісаріату, яким призваний у Збройні Сили України, попереднього діагнозу та мети огляду;

2) медична книжка;

3) посвідчення особи (військовий квиток);

4)фотокартка 3 х 4 см без головного убору - при амбулаторному огляді;

5) службова характеристика для проведення медичного огляду військово-лікарською комісією. У тексті характеристики наводиться інформація щодо освіти військовослужбовця, який ВВНЗ і коли закінчив, навчання в інших навчальних закладах, у тому числі закордонних, особливостей проходження військової служби, служби за кордоном, у складі миротворчого персоналу, миротворчого контингенту, військових місіях, участі у бойових діях тощо, обов`язково зазначається думка командування військової частини щодо фізичного стану, фактичної працездатності військовослужбовця, виконання ним своїх службових обов`язків за станом здоров`я та можливість подальшого проходження ним військової служби на займаній посаді, призначення на посаду з меншим обсягом обов`язків, на нижчу посаду тощо;

6) медична характеристика (у медичній характеристиці обов`язково зазначають інформацію про захворюваність військовослужбовця, результати медичних оглядів ВЛК (при вступі у ВВНЗ, відрядженні за кордон, у миротворчі місії, під час служби у сгіецспорудах тощо), втрату працездатності за станом здоров`я за останні три роки та думку начальника медичної служби військової частини щодо можливості подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на займаній посаді за станом здоров`я),

Крім того:

- на осіб, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних у період проходження ними військової служби, - оригінал довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва);

- на військовослужбовців - учасників бойових дій, миротворчих місій, ліквідації наслідків аварії на ядерних об`єктах, розмінування об`єктів народного господарства - відповідні посвідчення, витяги із особових справ, інші довідкові матеріали (допускається надання ксерокопій указаних документів, завірених відповідними посадовими особами та гербовою печаткою військової частини (закладу)).

Із вище переліченого, з допомогою фельдшера медичного пункту 2 стрілецького батальйону ОСОБА_2 , військовослужбовець - позивач, здійснив лише флюорографію органів грудної клітки, після чого 31 грудня 2022 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 стрілецького батальйону В/Ч НОМЕР_1 .

Судом першої інстанції вірно зазначено про те, що рапорт від 16.01.2023 написаний адвокатом - та містить прохання щодо звільнення з лав Збройних Сил України військовослужбовця ОСОБА_1 , а до рапорту додано копію ордеру на надання правової допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) виданої командиром В/Ч НОМЕР_3 , а не копію постанови ВЛК із висновком про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, що є єдиною підставою для звільнення під час дії воєнного стану.

Колегія суддів звертає увагу на те, що військовий рапорт - це документ, за допомогою якого військовослужбовець може звернутися до командування щодо тих чи інших питань.

Крім того, відповідно до п. 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Статтею 1 Закону № 5076-VI установлено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Статтею 26 Закону № 5076-VI передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано перелік підстав для дострокового звільнення військовослужбовців з військової служби, зокрема, за станом здоров`я.

Разом з тим законодавець передбачив механізм реалізації відповідного права шляхом подання військовослужбовцем рапорту на звільнення зі служби з відповідних підстав.

При цьому жодною нормою чинного законодавства не передбачено можливості звернення з таким рапортом представника особи, яка проходить військову служби. Сутність та зміст таких правовідносин передбачає необхідність особистого написання військовослужбовцем та подання/направлення відповідного рапорту. Відтак спростовуються покликання апелянта на те, що на даний час законодавством чітко не визначено та не передбачено ряд моментів при подачі рапортів військовослужбовцями, а тому позивач міг звернутися з рапортом через свого представника.

Тому, перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що рапорт на звільнення позивача з військової служби був від його імені написаний та направлений до В/Ч не ним особисто, а його представником (адвокатом), що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того, у відповідності до вимог підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 № 1153/2008 військовослужбовець зарахований в розпорядження командира В/Ч НОМЕР_1 , як такий що відсутній понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину.

У військову частину позивач не повернувся та не подавав рапорт по команді.

У відповідності до ст. 24 Закону № 5076-VI адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту.

Судом першої інстанції вірно звернута увагу на те, що адвокат Скоробагатько В.Ю. звернувся до відповідача із заявою від 26.01.2024 не у спосіб встановлений Законом № 5076-VI, і крім того, в даній справі позивачем є ОСОБА_1 , а не адвокат, який ставить вимогу про не розгляд відповідачем адвокатського звернення або запиту.

Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

При обґрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Пронін проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у справі №260/2324/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 30.07.2024.