Справа № 420/4839/24
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/4839/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Ступакової І.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року (суддя Бутенко А.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 24.04.2024) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

13.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Рівненській області, ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Рівненській області №88 від 07.11.2023 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника;

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у призначенні мені пенсії у зв`язку з втратою годувальника;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області призначити позивачці пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на падчерку чоловіка позивачки ОСОБА_2 доньку позивачки - ОСОБА_3 , 2006р.н., починаючи з 28.07.2023, згідно до пп. 3 п. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивачка подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити її позовні вимоги.

На думку апелянта, судом не враховано та не застосовано норми п. 1 та п. 5 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до яких дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника, пасинок і падчерка мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника нарівні з рідними дітьми, якщо вони не одержували аліментів від батьків. Отож, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається дітям та пасинкам/падчеркам незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Проте, суд помилково вдався до доведення необхідності підтвердження перебування дитини (падчерки) на утриманні годувальника з подальшою відсилкою до вирішення питання в межах цивільного судочинства.

Також судом не було враховано, що позивачкою було надано всі необхідні документи для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника і будь-яких зауважень щодо надання неповного або невідповідного пакета документів з боку відповідачів не було.

ГУ ПФУ в Одеській області надіслало до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення першої інстанції - без змін.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу, позивачка просить задовольнити її апеляційну скаргу у повному обсязі, а відзив відповідача повернути без розгляду.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, відповіді на відзив, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області від 11.05.2006.

23.08.2013 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області від 23.08.2013.

27.07.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Южненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.07.2023.

Відповідно до акту спеціального розслідування нещасного випадку від 21.09.2023 року, о 03 годині 01 хвилині 27.07.2023 року територія ДП "МТП "Південний" була атакована однією крилатою ракетою, внаслідок чого ОСОБА_2 загинув на робочому місці.

Відповідно до довідки ОСББ "Десанту 2830" від 30.10.2023, ОСОБА_4 разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані та фактично постійно проживали разом з чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 по день його смерті. ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 постійно проживали разом, вели спільне господарство та були на його утриманні.

31.10.2023 ОСОБА_4 звернулася до Суворовського об`єднаного управління ПФУ в м. Одеси із заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено орган, який буде розглядати заяву та надані документи, а саме ГУ ПФУ в Рівненській області

Рішенням від 07.11.2023 №88 ГУ ПФУ в Рівненській області відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки згідно свідоцтва про народження по батькові не відповідає паспортним даним годувальника, що не дозволяє встановити категорію родинності.

09.11.2023 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перегляд заяви щодо призначення пенсії у разі втрати годувальника на падчерку, ОСОБА_3 , померлого чоловіка ОСОБА_2 , яка перебувала на утриманні загиблого годувальника.

Листом від 30.11.2023 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило заявницю, що умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Згідно ст. 36 Закону пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, зокрема, падчерці, якщо вона не одержувала аліментів від батька, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. За заявою від 31.10.2023 та долученими документами прийнято рішення про відмову від 07.11.2023 №88. Заява розглядалась за екстериторіальним принципом.

Щодо вирішення питання правомірності відмови в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону направлено запит до Пенсійного фонду України.

26.01.2024 ОСОБА_1 повторно звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про надання обґрунтованої відповіді щодо відмови в призначенні пенсії (вид пенсії у разі втрати годувальника) з посиланням на норми чинного законодавства України та копіями матеріалів розгляду даної справи.

Листом від 08.02.2024 ГУ ПФУ в Одеській області повідомлено, що згідно з частиною 5 зазначеної статті Закону пасинок і падчерка мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника нарівні з рідними, якщо вони не одержували аліментів від батьків. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.02.2011 по справі №2- 835/11 вирішено стягнути з ОСОБА_6 аліменти на Вашу користь на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менш як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.12.2010 та до досягнення дитиною повноліття (до 20.04.2024). Враховуючи те, що Комінтернівським районним судом Одеської області винесене рішення про стягнення з батька ОСОБА_6 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , то на дитину не поширюється положення частини 5 статті 36 Закону та права для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника за вітчима ОСОБА_2 . Ви не маєте.".

Вважаючи відмову у призначенні пенсії у разі втрати годувальника протиправною, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову до ГУ ПФУ в Рівненській області суд першої інстанції виходив з того, що на момент винесення спірного рішення про відмову у призначенні пенсії від 07.11.2023 №88 у зв`язку з відсутністю документів, що дозволяють встановити категорію родинності, Головне управління діяло у межах повноважень та відповідно до вимог Закону №1058-IV та Порядку №22-1.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Одеській області суд виходив з їх передчасності.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішенню суду першої інстанції в частині оскарження, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає на виконання приписів закону відповідне рішення та вчиняє дії.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до преамбули Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-IV) він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

У статті 9 Закону №1058-ІV зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Розділом V Закону №1058-IV визначені основні умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

У відповідності до положень частин другої, третьої та п`ятої статті 36 Закону №1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Пасинок і падчерка мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника нарівні з рідними дітьми, якщо вони не одержували аліментів від батьків.

Порядок подання документів для призначення пенсії особами, які мають право на пенсії відповідно до Закону №1058-IV врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 2.3. Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) особи, якій призначається пенсія (надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків), та померлого годувальника (надається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або документ, що посвідчує особу, зазначений у пункті 2.9 цього розділу, якій призначається пенсія;

3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;

4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин;

5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів, закладів освіти за кордоном про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) документи про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) відомості про місце проживання;

9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).

Пунктом 2.11. Порядку №22-1 передбачено, що за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви (п. 4.3 розділу ІV Порядку №22-1).

Згідно з абзацом 1 пункту 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.10.2023 ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника на падчерку свого загиблого чоловіка (а.с. 20, 21).

Рішенням від 07.11.2023 №88 ГУ ПФУ в Рівненській області відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки згідно свідоцтва про народження по батькові не відповідає паспортним даним годувальника, що не дозволяє встановити категорію родинності (а.с. 43).

Отже пенсійним фондом було розглянуто заяву позивачки про призначення пенсії у разі втрати годувальника не в контексті наявності прав на призначення пенсії у падчерки загиблого, а крізь призму родинних зв`язків загиблого годувальника із ОСОБА_3 .

Наведене дає підстави для висновку, що прийняте за результатом такого розгляду звернення суперечить приписам абзацу 1 пункту 4.7 Порядку №22-1 та не відповідає критеріям правомірності, закріпленими у статті 2 КАС України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що спірне рішення ГУ ПФУ в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії від 07.11.2023 №88 підлягає скасуванню, як протиправне.

З огляду на суть та характер спірних відносин, з урахуванням вимог частини другої статті 9 КАС України, апеляційний суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивачки та зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області, що визначений за принципом екстериторіальності повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії у разі втрати годувальника від 31.10.2023.

Висновки про те, що дії зобов`язального характеру щодо розгляду питання про призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, від 24.05.2024 у справі №460/17257/23.

При повторному розгляді звернення позивачки Головне управління, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів, у відповідності до пункту 4.2 розділу IV 4.2 Порядку №22-1 вправі повідомити ОСОБА_1 про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів.

Водночас, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог до ГУ ПФУ в Одеській області, оскільки в матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії у Порядку №22-1. Навпаки, матеріали справи свідчать, що позивачка зверталася на адресу ГУ ПФУ в Одеській області в порядку Закону України "Про звернення громадян" у зв`язку із незгдою з рішення ГУ ПФУ в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії №88 від 07.11.2023.

Між тим, колегія суддів звертає увагу позивачки, що відповідно до пункту 4 Порядку розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 12 жовтня 2007 року №18-6, скарги на регіональні органи Пенсійного фонду України продаються до органу Пенсійного фонду України вищого рівня.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Одеській області є правильним, проте з мотивів, наведених у цій постанові.

Резюмуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не може бути повністю визнано законними і обґрунтованими, оскільки суд не встановив фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не перевірив належним чином доводи позивача та не надав правової оцінки діям відповідача у спірних правовідносинах.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що рішення суду підлягає частковому скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційна скарга позивачки підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, сплачений позивачкою судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1211,20 грн. та 1816,80 грн. за подачу апеляційної скарги підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області, та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №88 від 07.11.2023 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 31.10.2023 з урахуванням висновків апеляційного суду.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області змінити в його мотивувальній частині, виклавши її в редакції, наведеній у цій постанові.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 гривні.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя І.Г.Ступакова