Справа № 240/29494/23
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 липня 2024 року

м. Київ

справа №240/29494/23

адміністративне провадження № К/990/26657/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів: Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну Управління Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у справі № 240/29494/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області, у якому просив:

- визнати дії Управління Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області по зняттю з реєстрації бюджетних фінансових зобов`язань Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області за договором від 19 грудня 2019 року №107 в сумі 1 743 323,00 грн протиправними;

- зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області зареєструвати бюджетні фінансові зобов`язання Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області за договором від 19 грудня 2019 року №107 в сумі 1743323,00 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2024 року, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області по зняттю з реєстрації бюджетних фінансових зобов`язань Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області за договором від 19 грудня 2019 року №107 у сумі 1 743 323,00 грн. Зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області зареєструвати бюджетні фінансові зобов`язання Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області за договором від 19 грудня 2019 року №107 у сумі 1 743 323,00 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп).

10 липня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Управління Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у справі № 240/29494/23. Заявник, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 липня 2024 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Тацій Л.В. (суддя-доповідач), Коваленко Н.В., Рибачука А.І.

Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2024 року задоволено заяви суддів Тацій Л.В., Коваленко Н.В., Рибачука А.І. про самовідвід. Відведено суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Тацій Л.В., Коваленко Н.В., Рибачука А.І. від розгляду касаційної скарги Управління Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у справі №240/29494/23. Передано справу до секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, Положенням про автоматизовану систему документообігу суду та Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу суду.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 липня 2024 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Білак М.В. (суддя-доповідач), Мельник- Томенко Ж.М., Мацедонської В.Е.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30 вересня 2016 року № 1402-VIII гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, як виняток, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» - «г» цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.

Як вбачається з рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року, зазначену справу судом розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак вона може бути оскаржена до Верховного Суду лише за наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідач, оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження про наявність виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, не зазначає.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Слід зазначити, що суди попередніх інстанцій, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, виходили із того, що відповідачем при знятті з реєстрації бюджетних зобов`язань боржника згідно реєстру бюджетних фінансових зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 26 лютого 2020 року №23 не доведено законність вчинення такої дії, оскільки безспірно встановлено, що на даний час договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 19 грудня 2019 року є чинними та змін до нього не вносилося.

При цьому, суди звернули увагу, що відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів щодо вчинення дій, передбачених нормами чинного законодавства, зокрема, пунктом 31 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого КМУ від 3 серпня 2011 року №845 щодо безспірного списання коштів з рахунку боржника або надсилання до боржника вимог щодо необхідності вжиття таких заходів для встановлення таких асигнувань, або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення. Суди також зазначили, що у разі відсутності коштів на рахунку боржника, відповідачем мали вчинятися дії відповідно до абзацу а) пункту 2.10 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України 02 березня 2012 року № 309.

Суд враховує положення, що містяться в Рекомендаціях № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Відповідно до частини «с» статті 7 вказаних Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону; вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у справі № 240/29494/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді М.В. Білак

В.Е. Мацедонська

Ж.М. Мельник-Томенко