Справа № 120/14462/23
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/14462/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

30 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Смілянця Е. С. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У 2023 року позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом в якому просив:

- визнати протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України, у формі повідомлення департаменту пенсійних питань та соціального захисту № 41194/49-11644-2023 від 30.06.2023, за вих. № 466/22-23 від 18.07.2023, яким повернуто матеріали назад до ліквідаційної комісії МВС України у Вінницькій області, щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , так як суперечить вимогам пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.

- зобов`язати ліквідаційну комісію УМВС у Вінницькій області в 15-денний строк, подати документи до Міністерства внутрішніх справ України, щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України, відповідно до пункту 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів, прийняти рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надіслати його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови, щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням 10.03.2020 другої групи інвалідності.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22.01.2024 позовні вимоги задоволено частково.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що при дослідженні матеріалів справи встановлено, що останні містять лише лист Департаменту фінансово-облікової політики МВС України датований 17.05.2023 №60/22-2023, з якого вбачається, що матеріали щодо призначення допомоги ОСОБА_1 повернуто, як такі що не відповідають вимогам законодавства.

Будь-якого рішення, прийнятого в порядку п.9 Порядку №850, з зазначенням підстав відмови, передбачених п.14 Порядку №850, матеріали справи не містять,

Отже, МВС України не приймало рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, та надало відповідь листом про повернення матеріалів справи, чим допустило протиправну бездіяльність.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що при вирішенні питання про те, чи має особа право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини шостої статті 23 Закону № 565-ХП і Порядку № 850 необхідно з`ясувати наявність причинно-наслідкового зв`язку між інвалідністю та захворюванням та/чи пораненням, які її спричинили, зокрема з урахуванням (але не виключно) тривалості проміжку часу, що минув відколи в цієї особи було захворювання та/чи поранення (пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ).

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 13.06.1985 по 23.06.1999.

Відповідно до довідки (маршрутного листа) № 20/B-108 від 12.06.2008 в період з 01.09.1988 по 30.11.1988 позивач виконував службові обов`язки по ліквідації наслідків на ЧАЕС та знаходився населених пунктах: Ковшилівка - 30 днів; Клівіни - 33 днів; Клівіни - 20 днів; Клівіни - 8 днів. Внаслідок чого ОСОБА_1 отримав дозу радіоактивного випромінення 0.40 Бер.

Відповідно до довідки Вінницької обласної дирекції Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" від 09.03.2010, за втрату 40% працездатності позивачу було виплачено страхову суму 5700 грн.

Крім того, за наслідками повторного огляду МСЕК позивачу встановлено ІІ-групу інвалідності з 10.03.2020, у зв`язку з захворюванням, що пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується актом №641393 від 18.03.2020.

Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України №85 від 23.03.2021, який виданий за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 на предмет встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності, смерті, слідує, що захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

В подальшому, 01.07.2021 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності.

Листом від 22.07.2021 ГУ НП у Вінницькій області повідомило позивача про те, що його заява направлена за належністю до Ліквідаційної комісії МВС України у Вінницькій області.

Крім того, листом №209/22-2021 від 22.07.2021 за підписом голови Ліквідаційної комісії МВС України у Вінницькій області, позивачу було відмовлено в направленні до МВС України матеріалів щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки вони суперечать вимогам Порядку №850.

Разом з тим рішенням Вінницького окружного адміністративного від 27.10.2022 у справі №120/5412/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною відмову, викладену у листі ліквідаційної комісії МВС України у Вінницькій області № 106/22-2022 від 20.06.2022, щодо відмови в направленні до Міністерства внутрішніх справ України України документів (матеріалів) щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Зобов`язано Управління міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області в особі Ліквідаційна комісія МВС України у Вінницькій області повторно розглянути документи про призначення одноразової грошової допомоги та в 15-денний строк, подати документи до Міністерства внутрішніх справ України, щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.

Дане рішення залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2023.

Як слідує з наявного у матеріалах справи листа Управління міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області №99/22-2023 від 20.07.2023, Ліквідаційна комісія УМВС України у Вінницькій області інформує, що для забезпечення виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.10.2022, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2023 по справі №120/5412/22, щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, матеріали та висновок про призначення були направлені до Міністерства внутрішніх справ України. Також вказано, що на виконання вищезазначеного рішення суду та за результатами опрацювання надісланих матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги Міністерством вказані документи повернуто, як такі, що не відповідають вимогам законодавства (копія листа МВС №41194/49-11644-2023 від 30.06.2023 додається).

В листі МВС №41194/49-11644-2023 від 30.06.2023 зазначено, що із надісланих матеріалів з`ясовано, що при первинному огляді ОСОБА_1 медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) який проводився у 2006 році. ОСОБА_1 встановлено 40 % втрати професійної працездатності та ПАТ HACK «ОРАНТА» 17.10. 2006 проведено виплату страхового відшкодування з обов`язкового особистого страхування працівників МВС України в розмірі 57000 грн. При повторному огляді МСЕК який проводився 10.03 2020. ОСОБА_1 встановлено з 10.03.2020 другу групу інвалідності та 80% втрати професійної працездатності внаслідок захворювання пов`язаного з виконання службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Вказано, що установлення заявнику медико-соціальною експертною комісією ІІ групи інвалідності (2020 рік) відбулось в період понад 2 роки від дати встановлення 40% втрати професійної працездатності, що на думку відповідача 2 суперечить п. 4 Порядку №850.

Тому, на думку відповідача 2, доданий до матеріалів експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МИС України від 31.05.2021 у якому пов`язано зв`язок захворювання ОСОБА_1 із виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків авари на Чорнобильській АЕС не може бути врахований при прийнятті рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги заявнику, оскільки подання такого документу пунктом 7 Порядку не передбачено.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, а переглядає рішення суду першої інстанції в тільки частині задоволення позову.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. ч. 1 та 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" (в редакції станом на виникнення права отримання одноразової грошової допомоги) передбачалось, що працівник міліції підлягає обов`язковому державному страхуванню на суму десятирічного грошового утримання за останньою посадою, яку він займає, за рахунок коштів відповідних бюджетів, а також коштів, що надходять на підставі договорів від міністерств, відомств, підприємств, установ і організацій.

У разі каліцтва, заподіяного працівникові міліції при виконанні службових обов`язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніш як через 3 місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце у період проходження служби, йому виплачується одноразова допомога в розмірі від трирічного до п`ятирічного грошового утримання (залежно від ступеня втрати працездатності) і призначається пенсія по інвалідності.

Положеннями частини 2 статті 23 Закону України "Про міліцію" в редакції, що діяла до 1 січня 2007 року, Кабінет Міністрів України уповноважувався лише встановлювати порядок та умови страхування працівників міліції.

Кабінетом Міністрів України постановою від 29 червня 1991 року № 59 затверджено Положення про порядок і умови державного обов`язкового страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України, яким визначено порядок і умови проведення страхових виплат, передбачених законом у разі настання подій, вичерпний перелік яких наведено в законі, встановлено критерії визначення розміру відшкодування в залежності від ступеня втрати працездатності в межах граничної суми, встановленої цією нормою закону. Визначено особу страховика - Національну акціонерну страхову компанію "Оранта" (до 2005 року на підставі безпосередньо положень цієї постанови, а з 2005 року - згідно з результатами проведених тендерів) за рахунок цільових бюджетних коштів, які йому перераховувалися МВС України.

Законом України від 03.11.2006 № 328-VІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб", який набрав чинності з 01.01.2007, внесено зміни до Закону України "Про міліцію", зокрема, статтю 23 даного Закону викладено в наступній редакції: у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства".

Крім того, Кабінетом Міністрів України було прийнято 12 травня 2007 року Постанову № 707, якою затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 707) та визнано такою, що втратила чинність, - Постанова Кабінету Міністрів Української РСР від 29 червня 1991 року № 59.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 установлено, що виплати згідно з цією постановою здійснюються з 1 січня 2007 року за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ.

Міністерству внутрішніх справ України доручено завершити виплату страхової суми та одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, що повинні бути нараховані до 1 січня 2007 року (пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 707, одноразова грошова допомога виплачується у разі: установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п`ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

Розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою, яку особа рядового або начальницького складу займала на день загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), установлення інвалідності. До грошового забезпечення, виходячи з якого здійснюється розрахунок грошової допомоги працівнику міліції, включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років та щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) згідно із законодавством (п. 3 Порядку № 707).

На виконання пункту 3 постанови КМ України № 707 з метою врегулювання правового механізму завершення страхових виплат за страховими випадками, що настали до 1 січня 2007 року, постановою Кабінету Міністрів України № 593 від 17 червня 2009 року затверджено Порядок та умови завершення виплати страхових сум за страховими випадками, які сталися до 1 січня 2007 року (далі - Порядок № 593).

За змістом пункту 1 Порядку № 593, виплата страхових сум за страховими випадками здійснюється в разі установлення групи інвалідності, що настала у період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення зазначеного строку внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку і громадської безпеки, боротьбі із злочинністю, у розмірі: трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

У разі виникнення в працівника міліції права на отримання страхової суми в більшому розмірі вона виплачується з урахуванням раніше виплаченої суми.

7 листопада 2015 втратив чинність Закон України "Про міліцію" та набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію".

Пунктом 15 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

На виконання статті 23 Закону України "Про міліцію", постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (Порядок № 850).

Згідно пункту 2 зазначеної постанови особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року № 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" (12 березня 2015 року) мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 (Порядок № 707).

Так, згідно матеріалів справи 10.03.2020 в результаті повторного огляду МСЕК позивачу встановлено ІІ групу інвалідності та встановлено 80% втрати працездатності.

Крім того, згідно рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.10.2022 у справі № 120/5412/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області в особі Ліквідаційна комісія МВС України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, яке набрало законної сили зобов`язано Управління міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області в особі Ліквідаційна комісія МВС України у Вінницькій області повторно розглянути документи про призначення одноразової грошової допомоги та в 15-денний строк, подати документи до Міністерства внутрішніх справ України, щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.

Частиною 4 статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, право позивача на набуття одноразової грошової допомоги у разі інвалідності відповідно до умов Порядку № 850 підтверджене судовим рішенням по справі № 120/5412/22, що набрало законної сили, а обставини необхідності розгляду поданих документів згідно з цим же Порядком № 850 є приюдиційними згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, а отже додатковому доказуванню в межах розгляду даної адміністративної справи не підлягають.

Водночас пунктом 2 Порядку № 850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

У пункті 3 Порядку № 850 зазначено окремі підстави, які надають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, однією із яких є установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, -у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, -у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Пунктом 7 Порядку № 850 встановлено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України-для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно з пунктом 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги тощо.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 9 Порядку № 850).

Отже, у керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, з моменту прийняття (реєстрації) поданих особою документів на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, виникає обов`язок надіслання Міністерству внутрішніх справ України висновок щодо виплати грошової допомоги. Рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності приймається Міністерством внутрішніх справ України на підставі поданого керівником органу внутрішніх справ, у якому проходив службу позивач, висновку про призначення одноразової грошової допомоги.

Так, згідно позовних вимог позивач просить зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або про відмову у призначенні грошової допомоги.

При цьому, колегія суддів зазначає, що будь-якого рішення, прийнятого в порядку п.9 Порядку №850, з зазначенням підстав відмови, передбачених п.14 Порядку №850, матеріали справи не містять.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/5412/22, надіслала до МВС для прийняття відповідного рішення заяву разом з пакетом документів про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ інвалідності.

Зі змісту листа Управління міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області № 99/22-2023 від 20.07.2023 вбачається, що Ліквідаційна комісія УМВС України у Вінницькій області інформує, що для забезпечення виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.10.2022, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2023 по справі № 120/5412/22, щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, матеріали та висновок про призначення були направлені до Міністерства внутрішніх справ України. Також вказано, що на виконання вищезазначеного рішення суду та за результатами опрацювання надісланих матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги Міністерством вказані документи повернуто, як такі, що не відповідають вимогам законодавства (копія листа МВС №41194/49-11644-2023 від 30.06.2023 додається).

До вищезазначеного листа долучено лист МВС № 41194/49-11644-2023 від 30.06.2023 в якому зазначено, що із надісланих матеріалів з`ясовано, що при первинному огляді ОСОБА_1 медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) який проводився у 2006 році. ОСОБА_1 встановлено 40 % втрати професійної працездатності та ПАТ HACK «ОРАНТА» 17.10. 2006 проведено виплату страхового відшкодування з обов`язкового особистого страхування працівників МВС України в розмірі 57000 грн. При повторному огляді МСЕК який проводився 10.03 2020. ОСОБА_1 встановлено з 10.03.2020 другу групу інвалідності та 80% втрати професійної працездатності внаслідок захворювання пов`язаного з виконання службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Вказано, що установлення заявнику медико-соціальною експертною комісією ІІ групи інвалідності (2020 рік) відбулось в період понад 2 роки від дати встановлення 40% втрати професійної працездатності, що на думку відповідача 2 суперечить п. 4 Порядку №850.

В свою чергу, ні лист управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області № 99/22-2023 від 20.07.2023 ні лист МВС № 41194/49-11644-2023 від 30.06.2023, не може вважатися рішенням в розумінні пункту 9 Порядку № 850.

Отже, рішення Міністерства внутрішніх справ України, у формі повідомлення департаменту пенсійних питань та соціального захисту № 41194/49-11644-2023 від 30.06.2023, за вих.. № 466/22-23 від 18.07.2023, яким повернуто матеріали назад до ліквідаційної комісії МВС України у Вінницькій області, щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , та лист Департаменту фінансово-облікової політики МВС України датований 17.05.2023 №60/22-2023, з якого вбачається, що матеріали щодо призначення допомоги ОСОБА_1 повернуто, як такі що не відповідають вимогам законодавства, суперечить вимогам пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 28.03.2019 у справі №296/10138/16-а, від 16.05.2019 у справі №822/2518/17, від 24.10.2019 у справі №817/713/16, від 13.06.2019 у справі №826/6354/18, від 30.01.2018 у справі №822/1579/17 та від 13.02.2018 у справі №808/1866/16.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач 2, за результатом розгляду матеріалів Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, не прийняв жодного із зазначених вище рішень (ні рішення про призначення йому такої допомоги, а ні рішення про відмову в її призначенні).

Міністерство внутрішніх справ України всупереч пункту 9 Порядку № 850, повернуло матеріали щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, без прийняття відповідного рішення.

Відтак, спосіб, у який Міністерство внутрішніх справ України розглянуло заяву та документи про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, нормами Порядку № 850 не передбачений.

Частиною 2 ст. 9 КАС України, встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що МВС України не приймало рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, та надало відповідь листом про повернення матеріалів справи, чим допустило протиправну бездіяльність, а тому для повного захисту прав позивача слід визнати протиправною бездіяльність МВС що полягає у неприйнятті рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням ІІ групи інвалідності.

Разом з тим, надаючи оцінку доводам відповідачів про ненадання позивачем копії постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, варто зазначити, що позивач надав експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України №85 від 23.03.2021, яким підтверджується факт того, що захворювання позивача пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 19).

Згідно ст. 12 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до цієї ж норми Закону наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 30.05.1997 №166/129, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.10.1997 за №491/2295, було затверджено та введено в дію через 10 днів після державної реєстрації у Міністерстві юстиції України Положення про систему експертизи по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС; Склад Центральної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

За приписами положень п.п. 1.2 цього Положення, складовими системи експертизи щодо встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС є експертні комісії:

для дорослих - Центральна міжвідомча експертна комісія (далі - Центральна МЕК), Донецька регіональна міжвідомча експертна комісія (далі - Донецька РМЕК) та Львівська регіональна міжвідомча експертна комісія (далі - Львівська РМЕК);

для дітей - Центральна дитяча спеціалізована лікарсько-консультативна комісія (далі - Центральна дитяча спецЛКК) та Рівненська обласна дитяча спеціалізована лікарсько-консультативна комісія (далі - Рівненська дитяча облспецЛКК).

Згідно з п.п. 1.4 цього ж Положення, експертизі щодо встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС підлягають особи, які згідно з чинним законодавством мають статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, в силу приписів Закону № 796-ХІІ, експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії, є документом, що підтверджує факт того, що захворювання позивача пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а тому МВС необґрунтовано не взято до уваги наданий позивачем експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України, оскільки така установа є спеціалізованою, і покликана підтверджувати для дорослих факт того, що захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Смілянець Е. С. Капустинський М.М.