Справа № 380/14607/24
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 рокусправа № 380/14607/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківського відділу Державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльності, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Жовківського відділ Державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач), в якому просить:

(мовою оригіналу):

"1. Звільнити Позивача від сплати судового збору за подання цієї позовної заяви до Жовківського відділу Державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі п.13 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" як учасника бойових дій.

2. Визнати протиправною бездіяльність Жовківського відділу Державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що полягає у незнятті арешту:

- з майна ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), що був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №52071275 від 08.09.2016 року;

- з майна ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), що був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника ВП №57181365 від 11.09.2018 року;

- з грошових коштів ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), що був накладений на підставі постанови про арешт коштів боржника ВП №57181365 від 30.11.2018 року.

3) Зобов`язати Жовківський відділ Державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, зняти арешти:

- з майна ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), що був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №52071275 від 08.09.2016 року;

- з майна ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), що був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника ВП №57181365 від 11.09.2018 року;

- з грошових коштів ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), що був накладений на підставі постанови про арешт коштів боржника ВП №57181365 від 30.11.2018 року.".

Ухвалою від 15.07.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 19.07.2024 відкрите спрощене провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.08.2016 року Жовківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області було відкрито виконавче провадження № 52071275 з виконання постанови Львівської митниці ДФС № 2204/20910/16 від 22.06.2016 про стягнення з боржника ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) штрафу в сумі 272 250,57 грн. 08.09.2016 в рамках виконавчого провадження № 52071275 Жовківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 10.10.2018 у вказаному виконавчому провадженні винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Крім цього, 11.09.2018 Жовківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області було відкрито виконавче провадження № 57181365 з виконання постанови Львівської митниці ДФС № 0690/20910/16 від 25.03.2016 про стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн. В рамках вказаного виконавчого провадження 11.09.2018 Жовківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області було винесено постанову про арешт майна боржника та 30.11.2018 - постанову про арешт коштів боржника 31.12.2018 у вказаному виконавчому провадженні винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

В силу положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», повторне пред`явлення до виконання постанови Львівської митниці ДФС № 2204/20910/16 від 22.06.2016, яка була повернена стягувачу 10.10.2018 в рамках ВП № 52071275, могло бути реалізоване у термін до 10.01.2019; постанови Львівської митниці ДФС № 0690/20910/16 від 25.03.2016, яка була повернена стягувачу 31.12.2018 в рамках ВП № 57181365, - у термін до 31.03.2019 року. Слід зазначити, що відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стягувач Львівська митниця ДФС (ідентифікаційний код юридичної особи 39420875) перебуває в стані припинення. Ні стягувач, ні його правонаступник своїм правом на повторне пред`явлення зазначених вище виконавчих документів не скористався і така можливість вже ним втрачена, оскільки з моменту їх повернення минуло більше 5 (п`яти) років.

Стверджує, що подальше накладення арешту на майно та кошти боржника є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном, позбавляє Позивача можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном.

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що п.4 ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» містить норму, де чітко прописано, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, однак в постанові про повернення по ВП 52071275 від 10.10.2018, а також у ВП 57181365 від 31.12.2018 не міститься інформація щодо зняття майна з арешту, оскільки відсутні законні підстави. Повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону № 1404-VІІІ не передбачає зняття арешту з майна боржника.

Разом з цим чинним законодавством України, а саме ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІІ передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно- промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

31.08.2016 Жовківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження № 52071275 з виконання постанови Львівської митниці ДФС № 2204/20910/16 від 22.06.2016 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) штрафу в сумі 272 250,57 грн.

08.09.2016 у межах виконавчого провадження № 52071275 Жовківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

10.10.2018 у ВП № 52071275 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Також 11.09.2018 Жовківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області було відкрито виконавче провадження № 57181365 з виконання постанови Львівської митниці ДФС № 0690/20910/16 від 25.03.2016 про стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

У межах вказаного виконавчого провадження 11.09.2018 Жовківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про арешт майна боржника та 30.11.2018 року - постанову про арешт коштів боржника.

31.12.2018 у вказаному виконавчому провадженні винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Для перевірки наявності обтяжень щодо майна позивача суд 29.07.2024 сформував запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Із відповіді № 711359 від 29.07.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта слідує, що містяться записи про обтяження нерухомого майна Позивача, а саме:

- запис про обтяження № 16302581 від 09.09.2016 (документи, подані для державної реєстрації: постанова, про арешт майна, серія та номер: ВП52071275, виданий 08.09.2016; видавник: Жовківський районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області; вид обтяження: арешт нерухомого майна; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 ; опис предмета обтяження: все нерухоме майно);

- запис про обтяження № 27924940 від 14.09.2018 (документи, подані для державної реєстрації: постанова, про арешт майна боржника, серія та номер: ВП №57181365, виданий 11.09.2018, видавник: Жовківський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області; вид обтяження: арешт нерухомого майна; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 ; опис предмета обтяження: усе нерухоме майно).

Аналогічні обставини підтверджуються довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27.06.2024 № 384669168, наданою представником позивача.

З метою звільнення майна позивача від обтяжень, представником позивача 02.07.2024 скеровані до Жовківського відділу Державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяви про зняття арешту з майна та коштів Позивача.

Проте, станом на дату подання позовної заяви відповіді від відповідача не отримано, а арешти, накладені в межах виконавчих проваджень № 52071275 та № 57181365 залишаються незнятими.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною 2 ст. 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За приписами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або з принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ від 02.06.2016 визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - Закон № 1404).

Згідно з ч.1 ст.5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Пунктом 1 ч.2 ст.18 Закону № 1404 визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Сторони не заперечують, що на майно та кошти позивача накладений арешт:

- постановою від 08.09.2016 у межах виконавчого провадження № 52071275, у якому 10.10.2018 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»;

- постановами від 11.09.2018 та 30.11.2018 у межах виконавчого провадження № 57181365, у якому 31.12.2018 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ № 1404-VІІІ у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Судом встановлено, що повернення виконавчих документів стягувачу у межах ВП № 52071275 та № 57181365 мотивоване п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»: … 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Суд зауважує, що ст. 40 ЗУ № 1404-VІІІ не передбачає у даному випадку скасування арешту майна державним виконавцем під час повернення виконавчого документу стягувачу.

Підстави зняття арешту із майна унормоване ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 59 ЗУ № 1404-VІІІ).

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону (ч. 2 ст. 59 ЗУ № 1404-VІІІ).

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець (ч. 3 ст. 59 ЗУ № 1404-VІІІ).

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності" (ч. 4 ст. 59 ЗУ № 1404-VІІІ).

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 ЗУ № 1404-VІІІ).

Досліджуючи підстави для зняття арешту із майна позивача, суд враховує наступне.

Судом встановлено, що виконавчі документи у виконавчих провадженнях № 52071275 та № 57181365 були повернуті стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ст. 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Статтею 536 Митного кодексу України передбачено, що не підлягає виконанню постанова митного органу про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Частиною 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються зокрема у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. Згідно з ч. 5 цієї ж статті, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Із аналізу наведених обставин та правових норм слідує, що майно та кошти позивача є арештованими із 2016 року у межах виконавчих проваджень, виконавчі документи за якими повернені стягувачу у 2018 році.

Тобто із часу повернення виконавчих документів стягувачу минуло більше 5 років.

Відповідач не надав суду жодного доказу звернення повернених виконавчих документів стягувачем до виконання після їх повернення. Державні реєстри також не містять будь-якої інформації про накладення арешту на майно позивача у межах інших виконавчих провадженнях.

За таких обставин суд погоджується із позивачем, що подальше накладення арешту на майно та кошти боржника є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном, позбавляє Позивача можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17 (адміністративне провадження № К/9901/20268/18), Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 569/6234/22 (провадження № 61-2690св23), Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 15 травня 2024 року у справі № 2-380/10 (провадження № 61-1429св24) зазначено про те, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Верховний Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувального заходу не повинно призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (у тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

У постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21) сформульовано правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Враховуючи наведене, суд погоджується із позивачем про наявність протиправної бездіяльності державного виконавця.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При вирішенні спорів щодо правомірності рішень, дій відповідача як суб`єкта владних повноважень, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність своєї бездіяльності, з огляду на викладене вище, суд повністю задовольняє позовні вимоги.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Жовківського відділу Державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, щодо незняття арешту з майна та коштів ОСОБА_1 у межах ВП №52071275 та ВП №57181365.

Зобов`язати Жовківський відділ Державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, адреса: вул. Воїнів УПА, 35,м. Жовква,Львівська обл., Львівський р-н,80300), зняти арешт:

- з майна ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №52071275 від 08.09.2016 року;

- з майна ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), накладеного постановою про арешт майна боржника ВП №57181365 від 11.09.2018 року;

- з грошових коштів ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), накладеного постановою про арешт коштів боржника ВП №57181365 від 30.11.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Жовківський відділ Державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, адреса: вул. Воїнів УПА, 35,м. Жовква,Львівська обл., Львівський р-н,80300) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1211 (одна тисяча одинадцять) грн., 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна