Справа № 560/15959/23
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2024-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/15959/23

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

16 липня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Смілянця А.Е.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Ткачука В`ячеслава Даниловича

представника третьої особи: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - ОСОБА_3 , яка діє в інтересах та від імені неповнолітньої ОСОБА_4 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , а саме:

1) ненадання відповіді на звернення з приводу інформації за результатами службового розслідування щодо зникнення безвісти пораненого сина, а також витягу з наказу про зарахування до особового складу військової частини на посаду, довідки про проходження військової служби у даній військовій частині;

2) ненадання відповіді з приводу заяв щодо виплати всіх видів грошового забезпечення, належного сину;

3) невиплату даного грошового забезпечення матері військовослужбовця, зниклого безвісти;

- зобов`язати відповідача:

1) надати відповідь на звернення з приводу інформації за результатами службового розслідування щодо зникнення безвісти пораненого сина;

2) надати витяг з наказу про зарахування до особового складу військової частини на посаду, довідку про проходження військової служби у даній військовій частині;

3) виплатити грошове забезпечення (з включенням до відповідних сум частки мого чоловіка, ОСОБА_5 ), у тому числі додаткові види грошового забезпечення, належні зниклому безвісти 23.12.2023 сину ОСОБА_6 , 1984 р. народження, починаючи з дня зникнення безвісти, а також належну йому грошову винагороду, передбачену Постановою КМ України № 168 від 28.02.2022.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2024 залучено третю ососбу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 .

Від представника третьої особи до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача та позивач заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просили суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник третьої особи підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_6 серія НОМЕР_2 , відносно якого наявна інформація щодо зникнення безвісти під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області.

Згідно з довідкою про склад сім`ї від 06.02.2023 №48 та акту старости села Нестерівці Дунаєвської міської ради від 28.07.2023 встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом з позивачкою та батьком ОСОБА_5 , однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.15)

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області встановлено, що шлюб із колишньою дружиною ОСОБА_6 було розірвано у 2015 році.

За рішенням Ємільчинського районного суду від 04.11.2015 р. ОСОБА_6 сплачує аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Заборгованості немає, а має місце переплата. Ці обставини підтверджуються судовими рішеннями та розрахунком Дунаевецького ВДВС Хмельницької області.

Згідно з сповіщенням сім`ї № 40 від 02.01.2023 за вих. №2/2, яке надійшло з ІНФОРМАЦІЯ_3 , солдат ОСОБА_6 , зарахований у списки військової частини НОМЕР_1 ще 24.10.2022 для подальшого проходження військової служби, 23.12.2022 під час штурму позицій в селищі Опитне, Бахмутського р-ну Донецької області ворожими підрозділами отримав поранення та у зв`язку з постійними боями не був евакуйований, пізніше з ним було втрачено зв`язок. Станом на 28.12.2022 його місце перебування невідоме, та у списках військової частини він вважається зниклим безвісти.

У січні 2023 року через перший відділ ІНФОРМАЦІЯ_4 у АДРЕСА_1 до в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 направила заяву про виплату їй грошового забезпечення, в тому числі додаткових видів грошового забезпечення, належних її сину. Необхідні документи були додані до заяви, як і письмова відмова батька сина, ОСОБА_5 , від виплати йому його частки грошового забезпечення.

У травні 2023 року ОСОБА_1 повторно направила заяву безпосередньо до командира в/ч НОМЕР_1 , однак відповіді на неї не отримала.

Суд встановив, що у червні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника направила на адресу відповідача заяву з проханнями надати повну інформацію за результатами службового розслідування з приводу зникнення безвісти її пораненого сина, повідомити про заходи, вжиті у зв`язку з цим та дати відповідь по суті прохання виплати їй грошового забезпечення сина.

У липні 2023 року позивачка подала до першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 заяву щодо отримання документів, які стосуються її сина, а саме - витягу з наказу про зарахування до особового складу в/ч на посаду, довідки про проходження військової служби та витягу з акта службового розслідування щодо факту зникнення безвісти.

Однак, у позові позивач посилається на те, що відповіді на подані заяви ОСОБА_1 не надано.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 2 Закону № 2011-XII ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частин 2-4 статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

За приписами частини 6 статті 9 Закону № 2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:

дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації.

Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі - Порядок № 884).

Під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку № 884).

Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку № 884, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно; військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими та не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

В контексті розгляду обставин даної справи судом встановлено, що 10.01.2023 року позивачка звернулася із заявою до командира військової частини НОМЕР_1 про призначення виплати грошового забезпечення, яке належить її сину - зниклому безвісті солдату ОСОБА_6 .

Разом з тим, 13.02.2023 року ОСОБА_7 - законний представник неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , також звернулася із заявою до командира військової частини НОМЕР_1 про виплату грошового забезпечення солдата ОСОБА_6 , та надала усі документи для здійснення їй таких виплат

10.03.2023 відбулося засідання комісії для прийняття рішення стосовно здійснення виплат родичам загиблих, полонених та безвісти зниклих військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , на якому були розглянуті вищезгадані заяви.

Згідно з протоколом №151 комісія прийняла рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , та встановила, що право на отримання усіх видів грошового забезпечення солдата ОСОБА_6 має законний представник неповнолітньої дитини зниклого безвісті солдата ОСОБА_6 - ОСОБА_7

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №796 від 12.03.2023 призначено виплачувати щомісячне грошове забезпечення за останньою штатною займаною посадою та інші належні додаткові види грошового забезпечення солдата ОСОБА_6 законному представнику його неповнолітньої дитини ОСОБА_7 .

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо встановлення права ОСОБА_1 на отримання грошового забезпечення солдата ОСОБА_6 , колегія суддів зазначає.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.9 Закону № 2011-XII наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 1 Розділу ХХХ Порядку № 260, у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

У спірному випадку встановлено, що ОСОБА_6 є батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак, згідно з вищезазначеними нормами, право на отримання грошового забезпечення в даній ситуації має законний представник неповнолітньої дитини, тобто її мати.

За встановлених обставин справи суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення військовослужбовця ОСОБА_6 його матері ОСОБА_1 з 23.12.2023 року.

Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції щодо неправомірної бездіяльності апелянта стосовно ненадання відповіді на звернення позивача від 16.05.2023, від 28.06.2023, від 17.08.2023, а також відповіді на заяву про виплату грошового забезпечення, не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Так, колегія суддів враховує, що ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.09.2023 відповідачу надано строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення йому ухвали.(а.с.46)

Згідно з відміткою на рекомендованому повідомлені військова частина НОМЕР_1 отримала ухвалу 15.09.2023 року.(а.с.49)

Однак, відповідач подав відзив на позовну заяву з пропущеним строком на його подання та після винесення оскаржуваного рішення, а саме 23.10.2023.(а.с.62)

Відтак, суд першої інстанції з об`єктивних причин не міг надати оцінку доказам, які містяться у відзиві, а отже обгрунтовано вирішив позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 16.05.2023, від 28.06.2023, від 17.08.2023 на підставі матеріалів справи.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції по суті спору частково не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_6 його матері ОСОБА_1 з 23.12.2023 та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення військовослужбовця ОСОБА_6 його матері ОСОБА_1 з 23.12.2023 року. В іншій частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_6 його матері ОСОБА_1 з 23.12.2023 та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення військовослужбовця ОСОБА_6 його матері ОСОБА_1 з 23.12.2023 року.

Прийняти в цій частині постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 липня 2024 року

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.