Справа № 160/20404/24
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2024-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
29.07.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, суб`єкта владних повноважень, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , в тому числі посадової особи, майора ОСОБА_2 , голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , як структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , щодо не надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , довідки про відстрочку та не оголошення наказу про надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , відстрочки відповідно до п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як батьку що самостійно виховує дитину віком до 18 років, без участі матері дитини, відповідно до рішення суду, а саме ухвали Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2023 у справі №213/4402/23 (2/213/1747/23);
- зобов`язати відповідача, суб`єкта владних повноважень, посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , в тому числі голову комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , як структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , довідку про відстрочку та оголосити наказ про надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , відстрочку відповідно до п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як батьку що самостійно виховує дитину віком до 18 років, без участі матері дитини, відповідно до рішення суду, а саме ухвали Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2023 у справі №213/4402/23 (2/213/1747/23).
Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій позивач просить:
Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 та іншим компетентним особам, вчиняти будь-які дії, пов`язані з мобілізацією відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 про визнання протиправним рішення щодо мобілізації та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування заяви позивач зазначає, що, він є батьком неповнолітньої дитини (віком до 18 років), дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Зазначає, що наразі позивач звільнений з військової служби в зв`язку з здійснення ним самостійного виховання дитини віком до 18 років, також зазначає, що раніше позивачу надавались відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, з цього приводу ІНФОРМАЦІЯ_4 , але після звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 для продовження строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, як батьку що самостійно виховує дитину віком до 18 років, позивачу 17.07.2024 надано повідомлення № НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 в якому зазначено, про відмову позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в зв`язку з рішенням оформленим протоколом №49 від 16.07.2024 комісії, про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, де вказано причини відмови, а саме: відсутнє підтвердження факту самостійного виховання та утримання дитини. Норма ст.23 абз.4 ч.1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не передбачає самостійне виховання та утримання дитини за мировою угодою затвердженою судом. Отже, на думку позивача, у випадку не вжиття судом заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Дослідивши подану позивачем заяву та доводи, наведені в ній, судом встановлено наступне.
Відповідно до частини 1 - 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з приписами статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта.
Отже, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до вирішення спору по суті, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Підстави для забезпечення позову повинні бути доведені відповідними доказами.
В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Отже, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
Посилання на те, що через порушення прав ОСОБА_1 , якщо заявника буде призвано на військову службу під час мобілізації, в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця та при цьому особа, яка має право на відстрочку/бронювання, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації, не свідчить про конкретні негативні наслідки невідворотного характеру, які можуть спричинити порушення його прав в такій мірі, що для їх відновлення необхідно було б докласти значних зусиль, або захист цих прав був би неможливий без вжиття судом заходів забезпечення позову.
Посилання заявника на випадок можливого настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову.
Сама лише незгода позивача із рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання таких протиправним ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.
Факт протиправної бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не надання ОСОБА_1 довідки про відстрочку та не оголошення наказу про надання відстрочки за мобілізацією, а також факт наявності порушення прав останнього, потребують доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів під час розгляду справи.
Судження позивача мають суб`єктивний характер та обумовлені його процесуальним становищем зацікавленої сторони.
У ході розгляду поданої заяви судом не виявлено фактів існування, на час прийняття даної ухвали, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Дослідивши вказані обставини, суд встановив, що такі заходи забезпечення позову, про які просить заявник є неспівмірними. Окрім того, суд наголошує на тому, що порушене право заявника буде відновлене з моменту його порушення, якщо таке буде судом встановлено при розгляді справи по суті.
За таких обставин, враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів, суд дійшов до висновку, що заява заявника про забезпечення позову є необґрунтованою, у зв`язку з чим, не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241, 243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна